ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" січня 2021 р. м. Київ           Справа№ 925/124/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Корсака В.А. 
 
при секретарі Бовсунівській Л.О.

за участю представників зазначених в протоколі судового засідання від 19.01.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА»
на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 (повний текст складено 21.10.2020)
у справі №925/124/20  (суддя Кучеренко О.І.)
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» 
про стягнення 1 124 167,86 грн
та за зустрічним позором Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» 
про визнання недійсними додаткових угод до договору

                                                                  ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» (далі - відповідач) про стягнення 527  960,00 грн основного боргу, 94  772,43 грн пені, 432  750,00 грн штрафу, 50  156,20 грн інфляційних втрат, 18  529,23 грн 3 % річних та судових витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №280317 від 28.03.2017 в частині оплати за поставлене обладнанням.
Відповідачем заявлено зустрічний позов до позивача, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про визнання недійсними додаткових угод №1 від 30.08.2018, №2 від 25.10.2018, укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» та від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубова» перенесенням копії печатки з основного договору.     
Вимоги по зустрічному позову обґрунтовані тим, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) спірні додаткові угоди не укладав та не підписував, оригінали позивач (відповідач за зустрічним позовом) суду не надав, відтак вони є фальсифікованими.  
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.08.2020 призначено у справі №925/124/20 судову експертизу. Проведення експертизи доручено атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, що розташований за адресою: вул. Смоленська, 6, м. Київ, 03057 (тел.(044)200-29-10). 
На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1.Чи готова до експлуатації зерносушарка «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТД-2000, яка знаходиться на території господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» за адресою: Хмельницька область Летичівський район с.Голосків, продаж та монтаж якої передбачений договором №280317 від 28.03.2017 та Специфікаціями та чи відповідає цей комплекс комплектації та заявленим характеристикам технічної документації? 2. Чи використовувався за цільовим призначенням зерносушильний комплекс «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТД-2000, яка знаходиться на території господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» за адресою: Хмельницька область Летичівський район с. Голосків? 3. Чи встановлювалося додаткове обладнання на зерносушильний комплекс «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТД-2000, яка знаходиться на території господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» відмінне від того, що передбачене у Специфікації №1 до Договору №280317 від 28.03.2017? 4. Який вид палива використовується при роботі зерносушарки «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТД-2000, яка знаходиться на території господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА»? 5. Чи виконані підрядником (Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД») роботи та чи встановлене обладнання, які зазначені у Акті (від 25.10.2018 с. Голосків) прийому-передачі та введення у експлуатацію зерносушильного комплексу «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТД 2000, яка знаходиться на території господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» до договору №280317 від 28.03.2017?
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.08.2020 зупинено провадження у справі №925/124/20 до закінчення експертних досліджень і отримання Господарським судом Черкаської області висновку експерта.                     
02.09.2020 до Господарського суду Черкаської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» надійшла заява про виправлення помилки в ухвалі Господарського суду Черкаської області від 19.08.2020, якою призначено експертизу. 
Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз залишено без виконання ухвалу Господарського суду Черкаської області від 19.08.2020, оскільки вирішення питань інженерно-технічного та технологічного характеру передбачає застосування знань у галузі проектування технології виготовлення та експлуатації сільськогосподарського обладнання, а саме зерносушильних комплексів, що не відносяться до компетенції експертів інституту, що викладено у листі Київського науково-дослідного інституту судових експертизи від 15.09.2020 №11473-20. 
28.09.2020 з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до Господарського суду Черкаської області надійшла справа №925/124/20.          Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.10.2020 поновлено провадження  справі №925/124/20. 
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 призначено у справі №925/124/20 судову експертизу. Проведення експертизи доручено атестованим судовим експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр судових експертиз», що розташований за адресою: м.   Київ, вул.   Предславинська, 39, офіс 426 (тел.(044)361-67-75). На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1.Чи готова до експлуатації зерносушарка «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область Летичівський район с. Голосків, продаж та монтаж якої передбачений договором №280317 від 28.03.2017 та Специфікаціями та чи відповідає цей комплекс комплектації та заявленим характеристикам технічної документації? 2. Чи використовувався зерносушильний комплекс «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область Летичівський район с. Голосків за цільовим призначенням? 3. Чи встановлювалося додаткове обладнання на зерносушильний комплекс «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000 відмінне від того, що передбачене у Специфікації №1 до Договору №280317 від 28.03.2017? 4. Який вид палива використовується при роботі зерносушарки «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000? 5. Чи виконані підрядником (Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД») роботи та чи встановлене обладнання, які зазначені у Акті (від 25.10.2018 с. Голосків) прийому-передачі та введення у експлуатацію зерносушильного комплексу « Дунаєвчанка-5 » з теплогенератором ОТД 2000, до договору №280317 від 28.03.2017?          Попереджено експертів про кримінальну відповідальність, яка передбачена ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та відмову від проведення експертизи без поважних причини.  
Приймаючи вказану ухвалу місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність проведення судової експертизи з метою забезпечення об`єктивності і повноти дослідження всіх обставин справи необхідні спеціальні знання у сфері дослідження виконання позивачем монтажних робіт з комплектування та налагодження роботи зерносушилки «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТД-2000, згідно з умовами укладеного між сторонами договору.  
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що визначена ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.08.2020 експертна установа - Київський науково-дослідний інститут судових експертиз фактично відмовилася від проведення експертизи, з метою дотримання принципу пропорційності та своєчасності вирішення спору, суд самостійно визначив експертну установу та вирішив направити справу для проведення судової експертизи атестованим судовим експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр судових експертиз», що розташований за адресою: м.   Київ, вул.   Предславинська, 39, офіс 426 (тел.(044)361-67-75).
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дубова» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати п. 2 ухвали Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20 в частині призначення експертної установи ТОВ «Український центр судових експертиз». Змінити п. 3 ухвали Господарського суду Черкаської області від 20.10.2021 у справі №925/124/20, поставивши на вирішення експертизи наступні питання: 1. Чи готова до експлуатації зерносушилка «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Летичівський район, с. Голосків, продаж та монтаж, якої передбачений договором №280317 від 28.03.2017 та Специфікацією №1, яка її комплектація та чи відповідає цей комплекс комплектації та заявленим характеристикам технічної документації? 2. Чи може використовуватися зерносушильний комплекс «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Летичівський район, с. Голосків за цільовим призначенням, якщо так, з якими виробничими потужностями та чи відповідають вони заявленим виробником в технічній документації? 3. Які технічні несправності перешкоджають роботі зерносушильний комплекс «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Летичівський район, с. Голосків за цільовим призначенням? 4. Чи встановлювалось додаткове обладнання на зерносушильний комплекс «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000 відмінне від того, що передбачене у Специфікації №1 до Договору №280317 від 28.03.2017? 5. Який вид палива використовується при роботі зерносушилка «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000? 6. Чи виконані роботи та якщо виконані - які саме виконано підрядником (Товариством  з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД») при монтажі зерносушильного комплексу «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000 до договору №280317 від 28.03.2017? 7. Чи виконані всі роботи підрядником (Товариством  з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДУНАЄВЕЦЬКИЙ ЛИВАРНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД») для належного використання зерносушильного комплексу «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000 до договору №280317 від 28.03.2017 за його призначенням?  
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що він не погоджується із призначеною судом експертною установою, оскільки призначенню підлягає інженерно-технологічна експертиза, або ж комплексна товарознавча-технологічна експертиза, проте виконання експертизи у даній справі доручено судовому товарознавцю, яким є експерт Чередніченко П.В., який на переконання апелянта, не може проводити призначену судом експертизу, що свідчить про суб`єктивну зацікавленість позивача за первісним позовом щодо винесення завідомо неправдивого висновку. 
Як зазначив апелянт, на вирішення експерта поставлені правові витання щодо факту поставки/не поставки обладнання, що має досліджуватись судом, а не експертом. Встановлення юридичного факту поставки/не поставки товару по договору, дати такої поставки, можливе лише з накладної, а не по факту перебування чи ні неробочого обладнання на території відповідача, тобто юридичним шляхом.               
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Владимиренко С.В.,   суддів Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20  та поновлено  Товариству з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.01.2021. Витребувано матеріали справи №925/124/20 з Господарського суду Черкаської області. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, заперечення, пояснення до 12.01.2021.          
Позивач своїм правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не подав, що не є перешкодою для перегляду ухвали відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
13.01.2021 на офіційну електронну адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення від апелянта, без засвідчення електронним підписом, а тому апеляційним господарським судом до уваги не приймається, з огляду на таке.
Згідно ч. 8 ст. 42 ГПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи. 
Разом з цим, апелянт надіслав вказані пояснення поштою 13.01.2021, тобто з порушенням строку встановленого судом для подання пояснень. 
Представник позивача у судовому засіданні 19.01.2021 заперечив проти доводів, наведених у апеляційній скарзі, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20 залишити без змін.            
Представник відповідача у судовому засіданні 19.01.2021 підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20 скасувати в частині п. 2 та змінити п. 3 резолютивної частини, визначивши на експертизу наведені відповідачем в апеляційній скарзі питання.     
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України «Про судову експертизу»). 
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (постанова Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» № 4 від 23 березня 2012 року). 
Апеляційним судом встановлено, що підставою для призначення судової експертизи є необхідність у спеціальних знаннях у сфері дослідження виконання позивачем монтажних робіт з комплектування та налагодження роботи зерносушилки «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000 згідно умов укладеного між сторонами договору.   
Згідно з пунктом 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом МЮУ від 08.10.1998 №53/5 - комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямків у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.
Відповідно до  ч. 1 ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апелянт не погоджується із призначеною судом експертною установою - ТОВ «Український центр судових експертиз», що розташований за адресою: м.  Київ, вул.  Предславинська, 39, офіс 426 (тел.(044)361-67-75).  
За приписами ч. 3 ст. 99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Враховуючи, що сторони не дійшли взаємної згоди при визначенні експертної установи, оскільки відповідач запропонував Київський науково-дослідний інститут судових експертиз (т.2, а.с. 78), а позивач - ТОВ «Бюро економіко-правових експертиз» (т.2, а.с. 104), суд першої інстанції на підставі ч. 3 ст. 99 ГПК України, з урахуванням обставин справи, самостійно визначив експертну установу - Київський науково-дослідний інститут судових експертиз в ухвалі від 19.08.2020.      
Апеляційним судом встановлено, що Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз залишена без виконання ухвала Господарського суду Черкаської області від 19.08.2020 у справі №925/124/20, оскільки вирішення питань інженерно-технічного та технологічного характеру передбачає застосування знань у галузі проектування технології виготовлення та експлуатації сільськогосподарського обладнання, а саме зерносушильних комплексів, що не відносяться до компетенції експертів інституту, що викладено у листі Київського науково-дослідного інституту судових експертизи від 15.09.2020 №11473-20 та повернуто суду першої інстанції матеріали справи. 
Суд першої інстанції врахував лист Київського науково-дослідного інституту судових експертизи від 15.09.2020 №11473-20, на підставі ч. 3 ст. 99 ГПК України, з урахуванням обставин справи, самостійно визначив експертну установу - ТОВ «Український центр судових експертиз», що розташований за адресою: м.  Київ, вул.  Предславинська, 39, офіс 426 (тел.(044)361-67-75), керівником якого є Карпець Ю.В.   
Отже, Законом визначено право суду обирати експертну установу, а тому заперечення апелянта щодо визначеної судом експертної установи до уваги не приймаються. 
Не зазначення судом першої інстанції коду ЄДРПОУ вказаної експертної установи, не свідчить про помилковість прийнятої судом оспорюваної ухвали. 
Твердження апелянта про наявність двох експертних установ з однаковою назвою не свідчать про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20. З відкритих джерел Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом апеляційної інстанції з`ясовано, що вказана судом першої інстанції експертна установа має код ЄДРПОУ 36956871, керівником (директором) якої є Карпець Ю.В. 
З наявних матеріалів справи (т.3, а.с. 41, 43-44) вбачається, що фактичною адресою ТОВ «Український центр судових експертиз» є м. Київ, вул.  Предславинська, 39, офіс 426, тоді як діючим законодавством не обмежено право юридичних осіб знаходитись за фактичною адресою, яка відрізняється від адреси, зазначеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.   
Твердження апелянта про відсутність у експерта Чередніченко П.В. необхідних знань, які унеможливлюють проведення призначеної судом експертизи, не заслуговують на увагу через невідповідність приписам ч. 7 ст. 99 ГПК України, за якою призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 100 ГПК України суд першої інстанції в оспорюваній ухвалі попередив експертів про кримінальну відповідальність, яка передбачена ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та відмову від проведення експертизи без поважних причини. 
Згідно ч. 6 ст. 100 ГПК України у разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.
Відповідно до ч. 2 ст. 107 ГПК України за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.  
Разом з цим, в силу ч. 4 ст. 99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
За приписами процесуального законодавства сторони мають право пропонувати суду питання, проте остаточні питання визначаються судом. 
З урахуванням меж перегляду справи у суді апеляційної інстанції та повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст.ст. 269, 275 ГПК України, не запропоновані суду першої інстанції апелянтом питання, роз`яснення яких, на його думку потребують висновку експерта, не можуть бути визначені судом апеляційної інстанції, який може лише змінити або скасувати ухвалу суду першої інстанції повністю або у відповідній частині.   
Щодо інших доводів, то апеляційний господарський суд зазначає наступне. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
 У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (2006 рік) вказано, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Отже, для встановлення обставин, на які посилаються позивачі як на підставу позову, необхідні спеціальні знання, а тому наявні підстави для призначення судової експертизи.  
  Європейський Суд з прав людини у справі «Ноймайстер проти Австрії» (1968 рік) вказав, що кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості та жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом.
Європейський Суд з прав людини визнав порушення   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  у випадках, коли національні суди ухвалювали рішення, коли було відмовлено у можливості представити певні докази, зокрема, висновки експертів (справа «Бьоніш проти Австрії) (1985 рік).
Ключовим у принципі рівних можливостей є те, що суди мають довести готовність забезпечувати ефективне здійснення прав, гарантованих у  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч. 1  ст. 73 ГПК України    доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1  ст.    74 ГПК України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1    ст. 86 ГПК України    суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.ст.    76,    77 ГПК України    належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.   
Таким чином, оскільки спірні правовідносини потребують спеціальних знань, а висновок експерта не може бути замінений іншими засобами доказування, призначення судової експертизи у даній справі є доцільним. 
При цьому, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 ГПК України).
Згідно ч. 4    ст. 11 ГПК України    суд застосовує при розгляді справ    Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод    1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, наведених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали. 
Відповідно до  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України). 
Згідно зі  ст. 276 ГПК України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Разом з цим, приймаючи спірну ухвалу Господарський суд Черкаської області допустився описки, оскільки поставка обладнання відбувалась за Специфікацією №1 від 28.03.2018, а тому така описка підлягає виправленню шляхом внесенням змін до першого питання, поставленого на вирішення експертизи, в резолютивній частині ухвали Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20. 
Відповідно до ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20 задовольнити частково, шляхом внесення змін до резолютивної частини ухвали в частині першого питання, поставленого на вирішення експертизи, з викладенням його  в іншій редакції.
Відповідно до приписів п. 14 ст. 129 ГПК України розподіл судових витрат не здійснюється. 
Окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи (п. 11 ч. 1 ст. 255 ГПК України). 
Пунктом 2 частини першої ст. 287 ГПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає оскарженню до суду касаційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБОВА» на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20 задовольнити частково.

2.  Резолютивну частину ухвали Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20 змінити в частині першого питання, поставленого на вирішення експертизи та викласти його у наступній редакції: «Чи готова до експлуатації зерносушарка «Дунаєвчанка-5» з теплогенератором ОТГ-2000, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область Летичівський район с. Голосків, продаж та монтаж якої передбачений договором №280317 від 28.03.2017 та Специфікацією №1 від 28.03.2017 та чи відповідає цей комплекс комплектації та заявленим характеристикам технічної документації?».

3. В решті ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.10.2020 у справі №925/124/20 залишити без змін. 

4. Матеріали справи №925/124/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.  

         5. Постанова набирає законної сили негайно та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції відповідно до ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
          
          Повний текст постанови складено 25.01.2021.  

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                В.А. Корсак