ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року         м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Раздорського Р.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.
Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 10.02.2021 року о 03 год. 30 хв. в м. Чернівці по вул. Хотинська, 4-В, керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння, водій у встановленому порядку відмовився присутності двох свідків.
На вказану постанову захисник Раздорський Р.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

ЄУНСС: 726/277/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Байцар Л.В.
НП: 33/822/158/21                                  Суддя-доповідач: Струбіцька О.М.

Вважає, що вищезазначена постанова районного суду є незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків районного суду фактичним обставинам справи, неповним, необ`єктивним та не всебічним дослідженням доказів, що містяться в матеріалах справи, недоведеністю вини особи, відсутністю дослідження відеозапису в судовому засіданні, неврахування районним судом порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння.
Стверджує, що районним судом не було надано належної оцінки порушенню порядку виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, жодної ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, а поліцейський вирішив провести огляд виключно з тих підстав, що із транспортного засобу був запах алкоголю.
Вказує на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак він не бажав їхати в службовому автомобілі поліцейських, оскільки у нього були підстави не довіряти їм, так як вони з самого початку до нього ставилися упереджено.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що районним судом було проігноровано наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано готовність та бажання ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я.
Крім того, звертає увагу на те, що 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», так відповідно до п.171 ч.2 даного закону керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння включено в ст. 286-1 КК України.
Таким чином керуванням транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з 01.07.2020 року віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила чинність.
Просить скасувати постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 березня 2021 року та провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та його захисника Раздорського Р.А., які підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, дослідивши наявний відеозапис з нагрудної відеокамери працівників поліції, допитавши свідків, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційним судом встановлено, що постанова районного суду прийнята у відповідності до вищевказаних вимог.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №027587 від 10 лютого 2021 року, ОСОБА_1 10.02.2021 року о 03 год. 30 хв. в м. Чернівці по вул. Хотинська, 4-В, керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння, водій у встановленому порядку відмовився присутності двох свідків.
Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписали протокол, тим самим засвідчивши факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У матеріалах справи є письмові пояснення свідків, з яких випливає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, після чого відмовився і від проходження такого огляду в лікаря нарколога за адресою м. Чернівці вул. Миколаївська 32Б (а.с. 5,6).
З урахуванням того, що особи свідків, вказані у протоколі, є випадковими та не зацікавлені в результатах розгляду справи, підстав не довіряти їх поясненням суд не вбачає.
В матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, в якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження даного огляду, факт відмови підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.02.2021 року, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук.
З дослідженого під час апеляційного перегляду відео вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, у зв`язку із перевіркою автомобіля, який перебуває на іноземній реєстрації, в ході перевірки документів працівниками поліції виникла підозра на перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із наявними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Вийшовши з автомобіля ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції що вживав 50-100 грам алкоголю, на що працівники поліції сказали, що якщо він дійсно вживав не багато алкоголю то драгер не встановить його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Пізніше, було залучено двоє свідків та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці приладом «Драгер», однак останній відмовився від такого проходження на місці та забажав проїхати до закладу охорони здоров`я, що і підтвердили свідки. Після того як ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу в автомобілі працівників поліції, він відмовився від такої законної вимоги працівників поліції і забажав проїхати окремо, після неодноразового роз`яснення ОСОБА_1 порядку проходження медичного освідчення працівниками поліції, він неодноразово відмовився проїхати до закладу охорони здоров`я, що засвідчується пояснення інших свідків.
Доводи апелянта про те, що він хотів пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не підтверджуються матеріалами справи, не здобуто цих доказів під час розгляду в районному суді та під час апеляційного перегляду.
Апеляційний суд оцінює таку позицію, як обраний спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Свою відмову від проходження обстеження за допомогою технічних засобів на відео ОСОБА_1 не пояснює, відмову від проходження в медичному закладі пояснює тим, що хоче їхати власним автомобілем.
Вимога працівників поліції ОСОБА_1 не була виконана, а вимога ОСОБА_1 щодо способу доставки власним транспортним засобом і є відмовою, так як проїхати з працівниками поліції він відмовився, незважаючи на його відсторонення від керування транспортним засобом.
Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі по тексту – Інструкції), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я,
Згідно п. 9 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Оскільки, відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, та ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився, він тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і доводи апеляційної скарги цього висновку суду не спростовують.
Крім того, ОСОБА_1 мав змогу самостійно звернутись до закладу охорони здоров`я та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, документальне підтвердження якого надати суду під час розгляду адміністративного матеріалу, однак цього не зробив.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також особи, яка керує транспортним засобом та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є правильним і таким, що відповідає матеріалам справи.
Допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своїми показами не спростовують факту відмови ОСОБА_1 виконати вимоги працівників поліції, вказують що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager», а в медичний заклад хотів їхати своїм автомобілем, крім того свідок ОСОБА_6 зазначала, що напередодні святкували з ОСОБА_1 день народження чоловіка, ОСОБА_1 вживав алкоголь.
Доводи апеляційної скарги про допущені в протоколі про адміністративне правопорушення помилки, а саме у графі місце роботи зазначено «Volkswagen Tiguan», яке взято в дужки, та незазначене по батькові особи, яка склала не спростовують відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Що стосується доводів апелянта про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку із скасуванням акта, що передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим виходячи з наступного.
       Після набрання чинності Закону № 2617 – VIII, з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за ст. 130 КУпАП перестала існувати.
       Відповідальність за ці дії була криміналізована та передбачена ст. 286-1 КК України, тобто відбулося посилення відповідальності за ці делікти від адміністративної до кримінальної.
       Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння. Посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. 
       Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.
       Саме п.п 4 п. 1 і запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і передбачала адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з 03 липня 2020 р. з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.
Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 р. за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
Вказані зміни до матеріального закону прийняті законодавчим органом - Верховною Радою України, вони не визнані неконституційними Конституційним Судом України. 
Виходячи з вище викладеного, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є правильною та законною.
Вищевикладене в сукупності свідчить про безпідставність апеляційної скарги в частині незаконності протоколу про адміністративне правопорушення та в частині невизнання факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, розцінюється апеляційним судом як обраний спосіб захисту.
Інші доводи зазначені в апеляційній скарзі є неспроможними, жодним чином не спростовують правильних висновків районного суду.
       Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.
Постанова Садгірського районного суду м. Чернівці від 09.03.2021р. прийнята у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 немає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Раздорського Р.А. в інтересах  ОСОБА_1  на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 березня 2021 року - залишити без задоволення.
Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 березня 2021 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду [підпис]                О.М. Струбіцька 

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач  _________________   Струбіцька О.М.
(посада)                          (М.П., підпис)                      (ПІБ)
       
31.03.2021 року
(дата засвідчення копії)