ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/365/20  Номер провадження 22-ц/814/385/21	Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана»
на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04 грудня 2020 року, постановлене суддею Рибалка Ю.В. (повний текст складено 09 грудня 2020 року), 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
в с т а н о в и в:
23.01.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ директора комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління ім. Л.Я. Левітана» №162-к від 24.12.2019 про звільнення з посади начальника відділу експлуатації рухомого складу підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України, поновити на займаній посаді, стягнувши із роботодавця на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, що станом на 23.01.2020 становить 8 284,00 грн., по дату винесення рішення у справі. Своє звільнення із займаної посади вважає незаконним через відсутність змін в організації виробництва та праці підприємства, керівництво якого здійснило перейменування структурного підрозділу та вивело зі штату займану нею посаду замінивши іншою, із такими ж посадовими обов`язками.
В порушення ст.49-2 КЗпП України роботодавець завчасно не попередив її про заплановане вивільнення та, за наявності вакансій, не запропонував рівнозначної посади, не врахувавши її переважного права на залишення на роботі. Засідання профспілкового комітету проводилось без участі позивачки, куди її було запрошено за годину до його проведення та без участі адвоката, що вважає порушенням ст.43 КЗпП України.
Обраховуючи розмір середнього заробітку заявленого до стягнення, позивачем враховано середньоденну заробітну плату в розмірі 414,20 грн. згідно рішення суду від 18.09.2018 (справа №524/7511/18) за 20 днів вимушеного прогулу станом на 23.01.2020.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04.12.2020 позов ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано незаконним та скасовано наказ комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» від 24 грудня 2019 року №162-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу експлуатації рухомого складу комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» згідно п.1 ст.40 КЗпП України. 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу експлуатації рухомого складу комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» з 24 грудня 2019 року.
Стягнуто з комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 98 579,60 грн., обрахований без утримання податків та інших обов`язкових платежів. 
Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто із комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» на користь держави судовий збір у розмірі 1 826,60 грн. 
Рішення районного суду вмотивовано тим, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, а тому ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що обраховується: 414,20 грн. (середньоденна заробітна плата) х 238 (днів вимушеного прогулу).
Із рішенням районного суду не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати й постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Зазначає, що наказом КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» від 20.10.2018 №646, з метою приведення організаційної структури підприємства до вимог міжнародного стандарту ISO9001 та інших державних та галузевих норм, скорочено ряд посад та відділів, включно із посадою начальника відділу з експлуатації рухомого майна.
На виконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.09.2019 (справа №524/7511/18), наказом підприємства від 19.09.2019 №435, позивача поновлено на посаді начальника відділу експлуатації рухомого складу на КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана», для чого введено до оновленого штатного розкладу відповідну посаду.
Наказом від 24.09.2019 №452, у зв`язку із проведеною реорганізацією, посаду начальника відділу експлуатації рухомого складу скорочено; ОСОБА_1 попереджено про можливе звільнення та запропоновано вакантні посади згідно наказу від 25.09.2019 №454, дію якого продовжено до моменту отримання рішення суду апеляційної інстанції у справі №524/7511/18 (наказ від 19.11.2019 №570).
23.12.2019 позивачці повторно запропоновано усі наявні на підприємстві вакансії та складено акт про відмову, після чого наказом №162-к від 24.12.2019 ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із скороченням штату працівників. 
Вважає помилковими та такими, що спростовуються матеріалами справи, висновки районного суду, що на підприємстві відбулось перейменування підрозділів, а не реорганізація організаційно-штатної структури. Звертає увагу, що посадовою інструкцією начальника служби руху збільшено обсяг посадових обов`язків, змінено кваліфікаційні вимоги до кандидатів на посаду. 
Посилаючись на вимоги ст.7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», положення п.1.1. додатку до постанови президії Федерації профспілок України №П-6-15 від 21.09.2006 доводить, що позивач не була членом профспілкової організації, оскільки не сплачувала членські внески.
Зазначає, що у резолютивній частині оскаржуваного рішення неправильно зазначено дату, з якої необхідно поновити позивача - 24.12.2019, яке вважається останнім робочим днем, замість правильної - 25.12.2019, а саме рішення містить ряд помилок щодо назви підприємства відповідача, розрахунку середнього заробітку та періоду вимушеного прогулу.
17.02.2021 до апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.
Зазначає, що у штатному розкладі підприємства замість ліквідованого відділу експлуатації рухомого складу створено службу руху із тими ж самими функціями та завданнями, що і у ліквідованого відділу, та з тим же особовим складом, за деяким винятком, включно із ОСОБА_1 ; наказ №646 від 20.10.2018 не містив вказівки керівника про попередження працівників про майбутнє скорочення, а самі зміни у штатному розкладі підприємства мали відбутися з 01.01.2019, тобто з порушенням 2-х місячного терміну.
Вважає незаконним наказ від 19.11.2019 №570 «Про продовження роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 », оскільки законом не передбачена така можливість продовження терміну дії наказу про скорочення до отримання судового рішення.
Доводить, що вона, ОСОБА_1 , пропрацювала на підприємстві до 24.12.2019 та залишилась членом його профспілкового комітету. 
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Полтавського апеляційного суду від 10.12.2019 (справа №524/7511/18) залишено без змін рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.09.2019, яким із 13.08.2018 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу експлуатації рухомого складу КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана»./а.с.6-15/
Наказом КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» від 20.10.2018 №646 «Про затвердження змін до організаційно-штатної структури (штатний розпис)» із 01.01.2019 виведено посаду начальника служби рухомого складу, код КП 1226,2, ЗКППТР 24040; скорочено вакантну посаду начальника відділу з експлуатації рухомого складу. Підстава: підготовка до виконання ст.5.17 кредитного договору від 21.12.2016 №48235 за проектом «Оновлення тролейбусів у м.Кременчуці», укладеного з Європейським банком реконструкції та розвитку за результатом збору інформації станом на 01.10.2018./а.с.48-49/
Наказом від 19.09.2019 №435 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », на виконання рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.09.2019 у справі №524/7511/18 щодо поновлення на посаді ОСОБА_1 , скасовано наказ від 13.08.2018 №71-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; введено із 19.09.2019 у штатний розклад керівників, фахівців і службовців підприємства посаду начальника відділу експлуатації рухомого складу; поновлено ОСОБА_1 із 13.08.2018 на посаді начальника відділу експлуатації рухомого складу; внесено до трудової книжки і особової картки ОСОБА_1 запис про поновлення на посаді та забезпечено виплату середньої заробітної плати за один місяць відповідно до штатного розпису, який діяв станом на 13.08.2018./а.с.47/
Наказом від 24.09.2019 №452 «Про скорочення штату та чисельності працівників підприємства», у зв`язку із проведеною зміною в організаційній структурі підприємства, посада начальника відділу експлуатації рухомого складу за штатним розписом не передбачена та в ній відсутня виробнича необхідність, із 26.11.2019 скорочено посаду начальника відділу експлуатації рухомого складу; внесено зміни до штатного розпису підприємства; ознайомлено ОСОБА_1 про скорочення штату; повідомлено профком про майбутнє скорочення./а.с.80/
Наказом від 25.09.2019 №454 «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 попереджено про можливе звільнення за скороченням штату та чисельності, п.1 ст.40 КЗпП України та запропоновано переведення, за її згодою, на інші вакантні посади наявні на підприємстві, а саме: слюсар з ремонту рухомого складу; слюсар-електрик з ремонту електроустаткування; електромонтер контактної мережі; електромонтер; акумуляторник; слюсар-сантехнік; розпилювач невипалених кругів та брусків. У випадку відмови від запропонованих вакантних посад, звільнити ОСОБА_1 , начальника відділу експлуатації рухомого складу 26.11.2019, згідно п.1 ст.40 КЗпП України, скорочення штату та чисельності; начальнику кадрової служби наказано підготувати подання на профспілковий комітет підприємства щодо звільнення ОСОБА_1 /а.с.51/
Наказом від 19.11.2019 №570 «Про продовження роботи ОСОБА_3 і ОСОБА_1 » продовжено термін дії наказів №432 від 18.09.2019 відносно ОСОБА_3 та №454 від 25.09.2019 відносно ОСОБА_1 до отримання рішень Полтавського апеляційного суду./а.с.52/
Наказом від 20.12.2019 №644 відновлено дію наказу №454 від 25.09.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 » та повторно запропоновано позивачу вакантні посади./а.с.53/
23.12.2019 ОСОБА_1 відмовилася від запропонованих вакантних посад, про що складено акт, затверджений директором підприємства ОСОБА_2 та засвідченого підписами працівників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 /а.с.54/.
Відповідно до протоколу №12 засідання профспілкового комітету КП «Кременчуцьке тролейбусне управління» від 23.12.2019, за поданням адміністрації, надано згоду на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату згідно п.1 ст.40 КЗпП України./а.с.56-57/
       Наказом від 24.12.2019 №162-к звільнено ОСОБА_1 , начальника відділу експлуатації рухомого складу, 24.12.2019 у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України, таб. №5075, код -1226.2 із виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України та грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки за період із 13.08.2018 по 24.12.2019 у кількості 38 календарних днів./а.с.55/
       Згідно розрахункових листів по заробітній платі середньоденна заробітна плата позивача за два останні місяці перед звільненням (жовтень, листопад 2019 року) при п`ятиденному робочому тижні склала 414,20 грн./а.с.59,60/
       Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що відповідачем не доведено техніко-економічне обґрунтування скорочення посад і штату працівників у КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» та не надано докази дотримання вимог ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також функціональних відмінностей між ліквідованим відділом експлуатації рухомого складу підприємства та новоствореною службою руху, нових кваліфікаційних вимог до його працівників та доказів неможливості виконання позивачем функціональних обов`язків керівника такої служби. При цьому судом враховано, що позивачці не були запропоновані усі наявні на підприємстві вакансії, включаючи новостворену Службу руху та після ліквідації посади начальника ВЕРС, із 26.11.2019 по 24.12.2019 вона продовжувала виконувати посадові обов`язки за цією посадою, за що їй нараховувалась заробітна плата. 
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, а тому ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням районного суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права на свою користь.
Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності чи штату працівників.
Частиною другою наведеної норми визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п.1,2 та 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9, при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).
Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (ч.1 ст.49-2 КЗпП України). Частинами другою та третьою статті 49-2 КЗпП України встановлено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України  щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати здійснюється відповідно до п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. 
З огляду на наведені норми матеріального права, встановивши порушення вимог закону щодо процедури звільнення позивача, суд першої інстанцій дійшов правильних висновків про незаконність звільнення позивачки з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, чим порушено її трудові права, які підлягають судовому захисту.
Доводи апеляційної скарги щодо права підприємства на власний розсуд визначати його організаційну структуру та встановлювати чисельність працівників та штатний розпис, правильність таких висновків не спростовують, оскільки відповідне право роботодавця кореспондується із його обов`язком дотримуватися вимог трудового законодавства та не звільняє від процесуального обов`язку довести зміну в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізацію підприємства. 
Апеляційним судом установлено, що із 25.07.2008 ОСОБА_1 працює на КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» та згідно наказу підприємства від 06.01.2009 №02-к із посади начальника відділу збору виручки переведена на посаду начальника відділу експлуатації рухомого складу./а.с.31-34/
Згідно посадової інструкції начальника відділу експлуатації рухомого складу КП «Кременчуцьке тролейбусне управління», затвердженого директором підприємства, з якою позивач ознайомлена під підпис 02.01.2009, до завдань та посадових обов`язків начальника відділу належать: забезпечення своєчасного випуску технічно-справного рухомого складу та забезпечення його експлуатацію водіями на лінії без порушень ПДР, правил експлуатації тролейбуса, охорони праці, пожежної безпеки; керівництво експлуатацією рухомого складу та підрозділами відділу, контроль за збором проїзної плати, за дотриманням кондукторами фінансової дисципліни, якістю обслуговування; проведення аналізу регулярності руху рухомого складу, розробка і запровадження в дію заходів по забезпеченню регулярності руху; закріплення водіїв і кондукторів за рухомим складом; керівництво роботою по складанню розкладу руху тролейбусів на лінії; забезпечення виконання наказу-наряду стосовно кількості і запланованих для роботи на лінії тролейбусів; забезпечення якісного обслуговування пасажирів, не допущення скарг на роботу водіїв та кондукторів; участь у перевірці технічного стану рухомого транспорту, веденні технічних журналів тролейбусів; контроль наявності медичних довідок у водіїв, недопущення водіїв, які не пройшли медичний огляд; контроль за дотриманням робітниками виробничої і трудової дисципліни, дотримання правил і норм з охорони праці; робота з підвищення працівниками рівня технічних знань; з пожежної безпеки; участь у розслідуванні нещасних випадків виробничого і невиробничого травматизму, причини їх виявлення тощо; участь у розслідуванні ДТП з вини водіїв, по обриву контактної мережі, тощо./а.с.20-22/
Згідно штатних розкладів із 01.01.2019 на підприємстві введено посаду начальника служби руху/а.с.28/; з 19.09.2019 на підприємстві наявні посади начальника служби руху та начальника відділу експлуатації рухомого складу./а.с.30/
       26.11.2019 посаду начальника відділу експлуатації рухомого складу скорочено, внесено зміни до штатного розпису підприємства згідно наказу від 24.09.2019 №452./а.с.24/
       Відповідно до посадової інструкції начальника служби руху, до посадових обов`язків останнього належать: забезпечення правильності експлуатації рухомого складу та ефективного використання тролейбусів; координація роботи працівників служби, дотримання ними ПЕТТ, ПДР та ін. нормативно-правових документів, носінням форменого одягу, використанням засобів індивідуального захисту; розроблення розкладу руху тролейбусів за маршрутами; розробляє паспорти нових тролейбусних та автобусних маршрутів, контролює правильність ведення та обліку документації служби; контролює та аналізує щоденний збір проїзної плати кондукторами, проводить перевірки роботи кондукторів на лінії (продаж абонементних талонів, документи на право пільгового проїзду), готує документи на порушення фінансової дисципліни; веде контроль за веденням інформаційних карток кондукторів; перевіряє правильність заповнення шляхових листів; організовує та перевіряє навчання водіїв керуванню новими типами рухомого складу, що використовуються на підприємстві; розглядає, надає відповіді на скарги щодо руху тролейбусів, організації збору проїзної плати та якості пасажирських перевезень, аналізує причини виникнення скарг та розробляє заходи щодо усунення виникнення повторних скарг, тощо./а.с.16-19/
Відтак, у спірних правовідносинах фактичного скорочення штату працівників підприємства не відбулося, організація праці відділу, структура, штатний розпис фактично не змінились. У даному випадку фактично відбулось перейменування відділу без змін у його складі за спеціальністю, кваліфікацією, професіями.
При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про збільшення функцій служби руху та повноважень її начальника, оскільки розширення кола функцій та завдань відділу, які зазначає відповідач, не є зміною організації праці (зміною істотних умов праці) керівника відділу в розумінні трудового законодавства.
Таким чином, апеляційний суд визнає правильним висновок суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави звільняти позивачку на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, оскільки фактично не відбулось ані скорочення чисельності, ані штату працівників відділу експлуатації рухомого складу КП «Кременчуцьке тролейбусне управління», а лише його перейменування на службу руху.
Доводи апеляційної скарги щодо дотримання роботодавцем при вивільненні позивачки вимог ч.1 ст.40, ч.ч. 1-3 ст.49-2 КЗпП України апеляційним судом відхиляються. Як убачається із матеріалів справи, позивачці двічі були запропоновані вакансії слюсара з ремонту рухомого складу, слюсара-електрика з ремонту електроустаткування, електромонтера контактної мережі, електромонтера, акумуляторника, слюсара-сантехніка, розпилювача невипалених кругів та брусків. Такі посади, з огляду на відсутність доказів неможливості виконання нею функціональних обов`язків, зокрема керівника служби руху, не є рівнозначними та такими, що відповідали б освітньому рівню та кваліфікації позивача.
За відсутності належних доказів колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги, що позивач не була членом профспілкової організації, як такі, що ґрунтуються на припущеннях.
Посилання відповідача на описки в тесті оскаржуваного рішення, зокрема у найменуванні юридичної особи відповідача, мають самостійний спосіб вирішення в порядку ст.269 ЦПК України, не пов`язаний із його апеляційним переглядом.
Разом із цим, апеляційний суд приймає до уваги, що 24.12.2019 є останнім робочим днем ОСОБА_1 , а тому її поновлення на посаді начальника відділу експлуатації рухомого складу слід обраховувати із 25.12.2019, та відповідно, період вимушеного прогулу із 25.12.2019 по 04.12.2020 становить 237 робочих днів, що за розрахунком: 414,20 грн. х 237 становить 98 165,40 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення районного суду зміні в частині дати поновлення на посаді та розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Керуючись ст.ст.367, 368, 376 п.п.3,4, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» - задовольнити частково.
Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04 грудня 2020 року змінити в частині: дати поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу експлуатації рухомого складу комунального підприємства «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана», - з 24 грудня 2019 року на 25 грудня 2019 року; розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 98 579,60 грн. до 98 165,40 грн., що обрахований без утримання податків та інших обов`язкових платежів. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 01.03.2021.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

                                                                               С.М. Бондаревська