ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року	Львів	Справа № 380/7673/20 пров. № А/857/1354/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Довгої О.І., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року (ухвалене головуючим – суддею Грень Н.М. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 14 грудня 2020 року) у справі № 380/7673/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

                                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:
визнати протиправним  та скасувати рішення Відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 12.06.2020 №133950004998 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788 «Про пенсійне забезпечення», п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та здійснити її нарахування та виплату з 12.06.2020.
В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. «а» ст. 13 Закону України  від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення», п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і надала всі необхідні документи. Відповідач, розглянувши зазначену заяву та надані документи, прийняв рішення від 12.06.2020, яким відмовив позивачеві у призначенні пільгової пенсії, оскільки на час звернення за призначенням пенсії вона не досягла необхідного віку – 50 років. Позивач вважає такі висновки відповідача протиправними, такими, що суперечать нормам п. «а»  ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788 «Про пенсійне забезпечення», рішенню Конституційного Суду №1-р//2020 від 23.01.2020. Позивач стверджує, що застосуванню стосовно неї підлягають норми ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до внесення до них змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, які встановлювали для жінок пенсійний вік 45 років.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань призначення пенсій  Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 12.06.2020 № 133950004998 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно з рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1/-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам: зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Позивачу у справі ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у 2020 році виповнилося 45 років, тому умови призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 визначаються згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки вона не досягла 50 - річного віку до 11.10.2017. Отже, питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 визначається згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та може розглядатися лише після досягнення нею віку 50 років за наявності необхідного страхового стажу та стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. 
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції — скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що з копії трудової книжки НОМЕР_1 та довідки шахти «Великомостівської» ДП «Львіввугілля» № 22-100 від 13.05.2020 суд встановив, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на шахті «Великомостівська» державного підприємства «Львіввугілля» і за період з 10.07.2006 (наказ №170-к від 17.07.2006) по 31.07.2017 (наказ №155-к від 31.07.2017) виконувала роботи в шахті по обслуговуванню працівників, зайнятих на підземних роботах за професією, посадою «сестра медична підземна», що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Сокальського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про  призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням №133950004998 від 12.06.2020 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з недосягненням визначеного законом пенсійного віку, зазначивши, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виникне після досягнення 50 річного віку у разі відсутності змін у законодавстві. 
Позивач вважаючи таку відмову протиправною, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2019 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
- 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;
- 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;
- 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;
- 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;
- 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;
- 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;
- 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;
- 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;
- 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;
- 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;
- 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
Відповідно до зазначеної вище норми, позивач набуде право виходу на пенсію за списком № 1, за наданими документами, у віці 50 років.
На момент звернення позивача до Пенсійного фонду, позивачка не досягла віку, передбаченого ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1, оскільки відповідно до вищезазначеної норми закону право на пенсію у позивачки виникає по досягненню 50 років, тоді як на день звернення до пенсійного виповнилось лише повних 45 років.
Що стосується доводів позивачки з посиланням на рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, то колегія суддів вважає їх безпідставними та зазначає наступне.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII: визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року№ 213-VIII.
Зазначеним рішенням Конституційного Суду України встановлено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам».

У позовній заяві позивач зазначає про можливість застосування до неї приписів ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, зазначеній в п. 3 рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Проте, відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, набрав чинності 11.10.2017 року, а тому досягти віку, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону №1788-ХІІ особі необхідно було до 11.10.2017.

Як слідує з матеріалів справи, позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та станом на 11.10.2017 нею не було досягнуто віку 45 років.

Таким чином, у позивачки відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» не поширюються на позивачку.

На даний час норма п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є чинною, не визнана неконституційною та не скасована.

За таких підстав, оскільки позивачка не досягла пенсійного віку (50 років), передбаченого ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач прийняв вірне рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 380/7673/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Р. М. Шавель