Номер провадження: 22-ц/813/1502/21 
Номер справи місцевого суду: 2-2414/10
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,
за участю секретаря – Фабіжевської Т.С.,
розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року у справі за заявою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича про зміну способу виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.
Короткий зміст подання про зміну способу виконання рішення суду.
11 жовтня 2019 року поштою приватний виконавець Хлєбников О.В. звернувся до суду з заявою, в якій просив змінити спосіб виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2010 року по справі №2-2414/10 про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановивши наступний спосіб виконання вказаного рішення: "в рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_1 перед ПАТ "Укргазбанк" в особі Одеської філії ПАТ АБ "Укргазбанк" за кредитним договором у розмірі 58537,46 доларів США, 39219,80 грн. звернути стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 01.06.2007 року приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.
При цьому в заяві приватний виконавець Хлєбников О.В. посилається на те, що в його провадженні перебуває виконавче провадження №56832078 з примусового виконання виконавчого листа №2-2414/10 від 26.04.2011 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про звернення стягнення на майно, а саме в рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_1 перед ПАТ «Укргазбанк» за кредитним договором у розмірі 58537,48 доларів США, 39219,80 грн., звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 01.06.2007 року приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., а саме: земельну ділянку № НОМЕР_1 та земельну ділянку АДРЕСА_1 .
Приватним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на садові будинки з господарчими будівлями та спорудами, які знаходяться на вказаних земельних ділянках. Враховуючи, що відчуження земельної ділянки неможливе без одночасного відчуження об`єктів, що на ній розташовані, приватний виконавець Хлєбников О.В. звертається до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. задоволено. Змінено спосіб виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2010 року по справі №2-2414/10 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що вона жодних судових повісток чи будь-яких судових рішень за місцем її реєстрації ( АДРЕСА_2 ) не отримувала, а отже була неналежним чином сповіщена про розгляд справи у суді першої інстанції. 

Короткий зміст відзиву приватного виконавця Хлєбникова А.О.
У відзиві на апеляційну скаргу приватного виконавця Хлєбникова О.В. зазначено, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

Сповіщення сторін та заяви у справі.
У судове засідання, призначене на 03 лютого 2021 року, сторони у справі не з`явились, належним чином сповіщались про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв у справі не надходило.
З матеріалів справи вбачається, що судові повістки, які неодноразово направлялись ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , повертались на адресу суду без вручення із поміткою працівника пошти «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового повідомлення» (т. 1, а.с. 133-134, 145-146). Також поштові повідомлення з судовими повістками на 09.09.2020р. та на 03.02.2021р. повертались з поміткою працівників пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Згідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез`явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.
Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що скаржник ОСОБА_1 належним чином сповіщена про слухання справи у суді апеляційної інстанції, неотримання нею судової кореспонденції є зловживанням наданими правами, враховуючи ті обставини, що сторона повідомлялась належним чином у відповідності до чинного процесуального законодавства. Враховуючи, що скаржник, як ініціатор апеляційного провадження повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом своєї справи, і крім надісланої судової кореспонденції, має можливість отримати інформацію щодо руху цивільної справи в мережі Інтернет на офіційних ресурсах Одеського апеляційного суду.
Більш того, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що сторони процесу повинні вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.
Так, в пункті 41 рішення Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року по справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) зазначено, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Аналогічна позиція висловлена також в пункті 27 рішення Європейського Суду з прав людини від 26 квітня 2007 року по справі "Шевченко проти України" (Заява N 8371/02). Європейський Суд, де зазначив, що заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки між вереснем 2002 року та груднем 2003 року та після 2 червня 2004 року, щоб довідатись про стан провадження у його справі.
Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 зареєстрована з 05.11.2013р. за адресою АДРЕСА_2 .
Крім того апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 сама зазначає адресу АДРЕСА_2 .
Таким чином, є всі правові підстави вважати сповіщеною ОСОБА_1 про слухання справи на 03 лютого 2021 року.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 15 лютого 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заяву приватного виконавця Хлєбникова О.В. необхідно задовольнити.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була належним чином сповіщена про розгляд заяви приватного виконавця Хлєбников В.В., оскільки судова кореспонденція поверталась до суду із позначкою «за місцем обслуговування»
При цьому, колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №295/5011/15-ц (касаційне провадження № 61-1125св17).
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що заяву приватного виконавця необхідно задовольнити з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2010 року задоволені позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 58537,48 доларів США та 39219,80 грн., шляхом звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,050 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, масив НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 Овідіопольського району Одеської області, та земельну ділянку площею 0,050 га, яка розташована на території Таїровської селищної ради, масив НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_4 /7 Овідіопольського району Одеської області, які належать ОСОБА_1 на праві власності.
Приватним виконавцем Хлєбниковим О.В. 23 липня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56832078 за виконавчим листом, виданим на підставі вказаного заочного рішення суду. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику: ОСОБА_1 , за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_3 , рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.
Окрім того, приватним виконавцем накладено арешт на вищевказані земельні ділянки, про що винесена відповідна постанова від 23.07.2018 року.
Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що за боржником 10.12.2007 року зареєстровано право власності на садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 352,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва на право власності від 10.12.2007 року, виданого на підставі витягу з розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації за № 1583 від 30.11.2007 року, реєстраційний номер майна 21347845.
Також, за боржником 30.12.2009 року зареєстроване право власності на садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва на право власності від 30.12.2009 року, виданого на підставі рішення Виконкому Таїровської селищної ради за № 1057 від 25.12.2009 року, реєстраційний номер майна 29365161.
На запит приватного виконавця КП Овідіопольської районної ради «ОВІДІОПОЛЬ-СЕРВІС» від 05.09.2019 р. за вих. № 536 надано копії технічної та правовстановлюючої документації відповідно до даних архіву станом на 31.12.2012 року, яка, зокрема, містить свідоцтво від 25.12.2009 року про право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно – садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , а також свідоцтво від 30.11.2007 року про право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно – садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 188 ЦК України якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.
Таким чином, з урахуванням вказаних норм законодавства відчуження земельної ділянки неможливе без одночасного відчуження об`єктів, що розташовані на такій земельній ділянці.
Колегія суддів зазначає, що вказані земельні ділянки є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки, укладеного 01.06.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.
Відповідно до частини 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".
Згідно частини 5 статті 5 Закону України «Про іпотеку» у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.
Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що «поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Спосіб виконання судового рішення – це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено статтею 16 Цивільного кодексу України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений» (постанова Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 523/16632/15-ц, постанова Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року у справі №522/21465/15).
З цього приводу суд зазначає, що у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, – і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.
Законодавче закріплення обов`язковість судового рішення отримала в Конституції України (ч. 5 ст. 124 – судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України) та ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
На підставі викладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи, що примусова реалізація земельних ділянок відповідно до рішення суду без одночасної реалізації будівель і споруд, що розташовані на них, неможлива, суд приходить до висновку, що на теперішній час наявні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, у зв`язку з чим заява приватного виконавця підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заяву приватного виконавця Хлєбникова О.В. необхідно задовольнити.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2019 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою заяву приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Хлєбникова Олександра Володимировича про зміну способу виконання рішення суду задовольнити.
Змінити спосіб виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2010 року по справі № 2-2414/10 про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановивши наступний спосіб виконання вказаного рішення:
«в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» в особі Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором у розмірі 58537,48 дол., 39219,80 грн. звернути стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 01 червня 2007 року приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., а саме:
- земельну ділянку № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, масив НОМЕР_2 , площею 0,05 га з цільовим призначанням для індивідуального садівництва, кадастровий номер 5123755800:01:002:1683, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №109736, виданого Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів 10 квітня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.07.525.81119, та на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕМ №288948, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області;
- земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,05 га з цільовим призначанням для індивідуального садівицтва, кадастровий номер 5123755800:01:002:1705, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №109712, виданого Овідіопольським районним відділом земельних ресурсів 10 квітня 2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.09.525.01150, та на підставі договору купівлі-продажу серії ВЕМ №288947, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області;
- садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 352, 0 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності від 10.12.2007 року, виданого на підставі витягу з розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації за № 1583 від 30.11.2007 року;
- садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право власності від 30.12.2009 року, виданого на підставі рішення Виконкому Таїровської селищної ради за № 1057 від 25.12.2009 року, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 15 лютого 2021 року.

Головуючий                                                                Р.Д. Громік

Судді:                                                                М.М. Драгомерецький

                                                                       А.І. Дрішлюк