УХВАЛА        
 
17 березня 2021року
м. Київ
 
справа № 752/25717/17
провадження № 61-4235ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «СберБанк» (далі - ПАТ «СберБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У грудні 2017 року ПАТ «СберБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «СберБанк» (далі - АТ «СберБанк»), звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило              стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором                        № 57237-ФО/2016/79 від 08 вересня 2016 року у розмірі 99 482, 74 грн. 
 
Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, позов ПАТ «СберБанк», правонаступником якого є АТ «СберБанк», задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СберБанк», правонаступником якого є АТ «СберБанк», заборгованість за                кредитним договором № 57237-ФО/2016/79 від 08 вересня 2016 року              у розмірі 99 482, 74 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Суди, задовольняючи позов ПАТ «СберБанк», правонаступником                    якого є АТ «СберБанк», виходили з того, що відповідно до статей                    525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, що є підставою для задоволення позову.
 
У березні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Голосіївського районного суду         м. Києва від 07 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2018 року справа за позовом ПАТ «СберБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
 
Предметом позову ПАТ «СберБанк» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову в загальному розмірі становить 99 482, 74 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб    (2 270 грн ? 100 = 227 000 грн), а тому справа № 752/25717/17 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.
 
Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом                       2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
У резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від               10 лютого 2020 року зазначено, що вона не підлягає касаційному оскарженню.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду               м. Києва від 07 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «СберБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судді:	В. С. Жданова	
 	А. Ю. Зайцев	
 	Є. В. Коротенко