Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 р. 	Справа № 520/8532/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.10.20 по справі № 520/8532/2020
за позовом           Товариства з обмеженою відповдальністю "БУДІВЕЛЬНА ГРУПА "МОНОЛІТ-ПРОЕКТ"  
до           Головного управління ДПС у Харківській області ,           Державної податкової служби України                  
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ГРУПА "МОНОЛІТ-ПРОЕКТ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення Комісії ГУ ДПС у Харківській області №1436240/42192441 від 10.01.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 02.12.2019 та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 8 від 02.12.2019 на суму 534954,31 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 89159,05 грн.) в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “БУДІВЕЛЬНА ГРУПА “МОНОЛІТ-ПРОЕКТ” (код ЄДРПОУ 42192441) судові витрати, що складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 2102,00 грн. та суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасувати рішення Комісії ГУ ДПС у Харківській області №1436240/42192441 від 10.01.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 02.12.2019.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №8 від 02.12.2019 на суму 534954,31 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43143704) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ГРУПА "МОНОЛІТ-ПРОЕКТ" (вул. Крупської, буд. 15,смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область,62416,  код ЄДРПОУ 42192441) суму сплаченого судового збору у розмірі 1051,00 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України  (Львівська площа, буд. 8,м. Київ,04053,  код ЄДРПОУ 43005393) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ГРУПА "МОНОЛІТ-ПРОЕКТ" (вул. Крупської, буд. 15, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область,62416, код ЄДРПОУ 42192441) суму сплаченого судового збору у розмірі 1051,0 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Головне управління ДПС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, стверджує, що суд першої інстанції невірно застосував приписи п.14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21.02.2018 року.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до вимог п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ГРУПА "МОНОЛІТ-ПРОЕКТ" за результатами виконання договору поставки №12-19 від 02.12.2019, укладеного з ТОВ «НВП «ПРОМСИСТЕМА» позивачем 02.12.2020 була виписана та 27.12.2020 направлена засобами електронного зв`язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна №8 на загальну суму 534954,31 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 89159,05 грн).
За результатами обробки реєстрацію зазначених податкових накладних було зупинено. Згідно отриманої позивачем квитанції від 28.12.2021 №9053316887: «Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/PK в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена, ПН/PK відповідає вимогам пп.1.6 п.1 Критерії ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних».
Позивачем, на виконання п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст. 201 ПК України, сформовано та направлено на адресу відповідача повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрація якої зупинена, з доданням пояснень та первинних документів, що підтверджують здійснення такої операції.
Рішенням Комісії ГУ ДПС України в Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 10.01.2020 № 1436240/42192441 товариству з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА ГРУПА "МОНОЛІТ-ПРОЕКТ" у реєстрації податкової накладної №8 від 02.12.2019 на суму 534954,31 грн..
Не погодившись з рішенням про відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність передбачених законодавством первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами, а також надання цих документів разом із повідомленнями контролюючому органу свідчить про відсутність підстав для прийняття спірних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Так, згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Згідно з п. 201.16. ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12 грудня 2019 року затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі  податкових накладних (далі Порядок №520), яким визначено механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.2. Порядку №520 прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Пунктом 3 Порядку №520 визначено, що комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.
Згідно п.4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі  платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування  в Реєстрі
За приписами п.5 Порядку №520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в  Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Згідно п.6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки  коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).
За приписами п. 11 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних,  затвердженого наказом Мінфіна від 12.12.2019 № 520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття спірних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних стало ненадання позивачем первинних документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Колегією суддів встановлено, що позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій, за якими складено податкові накладні, було надано до контролюючого органу пояснення та необхідні документи, які свідчать про наступне.
Між ТОВ “БУДІВЕЛЬНА ГРУПА “МОНОЛІТ-ПРОЕКТ” (Постачальник) та ТОВ “НВП “ПРОМСИСТЕМА” (Покупець) 02.12.2019 був укладений договір на поставку матеріалів №12-19. Згідно до п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується згідно замовлень Покупця виконати поставку будівельних матеріалів в асортименті, а Покупець прийняти та оплатити ці матеріали у порядку і на умовах, визначених цим Договором. 
Відповідно до п. 2.1 Договору строки поставки окремих партій матеріалів, якісні характеристики будівельних матеріалів, що є предметом поставки за цим Договором, визначаються по окремій домовленості Сторін і фіксуються в замовленнях Покупця. Вартість будівельних матеріалів по кожній партії визначається в рахунках-фактурах Постачальника.
ТОВ “НВП “ПРОМСИСТЕМА” 02.12.2019 надано постачальнику замовлення № 1 до договору №12-19 від 02.12.2019, в якому зазначило асортимент та кількість товару (будівельних матеріалів), а також строк поставки та адресу постачання: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 5. 
Згідно накладної № 1 від 02.12.2019 позивач здійснив постачання товару на загальну суму 534954,31 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 89159,05 грн) та склав податкову накладну від 02.12.2019 №8 на загальну суму 534954,31 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 89159,05 грн).
Оплата товару ТОВ “НВП “ПРОМСИСТЕМА” здійснена 27.12.2019 на підставі виставленого позивачем рахунку на оплату №МП00000001 від 27.12.2019 на загальну суму загальну суму 534954,31 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 89159,05 грн), що підтверджується платіжним дорученням № 1983 від 27.12.2019 та випискою по поточному рахунку ТОВ “БУДІВЕЛЬНА ГРУПА “МОНОЛІТ-ПРОЕКТ” за 27.12.2019.
Придбання позивачем товарів, які були реалізовані ТОВ “НВП “ПРОМСИСТЕМА” підтверджується наступними документами.
Договором №02/12-19 від 02.12.2019, укладеним між ТОВ “БУДІВЕЛЬНА ГРУПА “МОНОЛІТ-ПРОЕКТ” (покупець) та ТОВ “ЕДАЙС-СОЛЮШНС” (постачальник), згідно п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується згідно замовлень Покупця виконати поставку будівельних матеріалів в асортименті, а Покупець прийняти та оплатити ці матеріали у порядку і на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.1 Договору строки поставки окремих партій матеріалів, якісні характеристики будівельних матеріалів, що є предметом поставки за цим Договором, визначаються по окремій домовленості Сторін і фіксуються в замовленнях Покупця. Вартість будівельних матеріалів по кожній партії визначається в рахунках-фактурах Постачальника.
За умовами наведеного договору 02.12.2019 позивачем надано ТОВ “ЕДАЙС-СОЛЮІІІНС” замовлення № 1 до договору №02/12-19 від 02.12.2019 в якому зазначило асортимент та кількість товару (будівельних матеріалів), а також строк поставки та адресу постачання: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 5.
ТОВ “ЕДАЙС-СОЛЮШНС” 02.12.2019 на виконання зазначеного вище замовлення покупця здійснило постачання товару (будівельних матеріалів) у асортименті, кількості та за цінами відповідно до накладної № 101 від 02.12.2019 на загальну суму 534626,78 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 89104,46 грн). Постачання товару (будівельних матеріалів) за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 5 здійснювалося за рахунок Постачальника ТОВ “ЕДАЙС-СОЛЮШНС” відповідно до товарно-транспортної накладної №Р101 від 02.12.2019.
Постачальником 02.12.2019 складено рахунок на оплату № 29 для оплати позивачем придбаного товару на загальну суму 534626,78 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 89104,46 грн).
Також ТОВ “ЕДАЙС-СОЛЮШНС” 02.12.2019 складено податкову накладну №38 на загальну суму 534626,78 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 89104,46 грн), яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних та у подальшому прийнята Державною податковою службою України, що підтверджується квитанцією №1 від 03.01.2020.
Позивачем здійснено оплату за отриманий товар платіжним дорученням №15 від 27.12.2019 та випискою по його поточному рахунку.
Зазначені первинні документи, підтверджують виконання господарських операцій позивача та правомірність складання податкової накладної від 02.12.2019 № 8.
Колегія суддів зазначає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, виписаної позивачем, податковим органом не зазначалось, які саме документи за переліком необхідно надати позивачу для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не відповідає вимогам підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної, оскільки платником податків надано до податкового органу пояснення та документи на підтвердження реальності здійснення господарської операції.
Всупереч визначеній у рішенні підставі їх прийняття, як встановлено судом першої інстанції, податковим органом у рішенні не наведено жодного порушення норми матеріального права, не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішень про реєстрацію податкової накладної.
Слід зазначити, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.
З огляду на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач надав податковому органу достатньо документів для реєстрації податкової накладної.
Таким чином, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та його контрагентом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову про визнання протиправним та скасування спірного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.
Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами 3, 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Згідно з ч.6 ст.135 КАС України у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.135 Кодексу адміністративного судочинства України).
З аналізу положень ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано до матеріалів справи копії договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (послу) №15/20 від 21.04.2020 року із адвокатом Фадєєвим Олександром Павловичем, акту про приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послу) від 25.08.2020 з описом та переліком виконаних робіт, рахунку на оплату адвокатських послуг №20 від 26.08.2020 на суму 7000,00 грн., квитанції від 26.08.2020 р. №ПН2435 про сплату 7000,00 грн. позивачем на рахунок адвоката ОСОБА_1 з призначенням платежу – оплата за надання професійної правової допомоги згідно договору №15/20 від 21.04.2020 та акту №1 від 25.08.2020.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить з реальності вказаних витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі “East/West Allianse Limited”, суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу, у загальному розмірі 7000,0 грн. є спів мірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
Таким чином колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що урахуванням положень ст. 139 КАС України заява про стягнення витрат на професійної правничої допомоги є такою, що підлягає задоволенню.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 по справі № 520/8532/2020  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    І.С. Чалий