Дата документу 16.03.2021 Справа № 335/2988/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
     Єдиний унікальний №335/2988/20                  Головуючий у 1 інстанції Соболєва І.П. 
Провадження № 22-ц/807/714/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
16 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до   ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.07.2009 року у сумі 19500 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 378,36 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
05 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суд з заявою про вирішення питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України та просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
У клопотанні зазначила, що під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. При підготовці до розгляду справи нею були понесені витрати на залучення спеціаліста у галузі права. Витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., підтверджуються копією Договору про надання юридичних послуг, актом виконаних робіт та прибутковим касовим ордером. Вказані докази додавались суду разом із клопотанням від 15.10.2020. Посилаючись на приписи ст. 133 ЦПК України просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
19 листопада 2020 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено додаткове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у цивільній справі задоволено частково.
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 200 грн.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8200 грн., районний суд виходив з того, що надані на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу докази є належними, а тому вимоги щодо відшкодування витрат за надання юридичної допомоги в розмірі з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до задоволення.
Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Як убачається з матеріалів справи, Договір про надання юридичних послуг № 13/05, укладений 13.05.2020 між ОСОБА_1 (Замовник) та спеціалістом в галузі права ФОП  ОСОБА_2 (Виконавець). Пунктом 1.1 Договору визначено предмет Договору, а саме надання послуг з підготовки процесуальних документів до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/2988/20 щодо стягнення заборгованості.
Згідно з актом приймання-передачі надання послуг №1 від 15.05.2020, Виконавець надав, а Замовник прийняв юридичні послуги щодо консультації, підготовки процесуальних документів до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі щодо стягнення заборгованості вартістю 10 000,00 грн. Вказані послуги складаються з: проведення усної консультації 1 год. – 1000 грн., аналіз документів справи 2 год. – 2000 грн., підготовка відзиву на позовну заяву 6 год. – 6 000,00 грн., підготовка розрахунку проведених виплат 1 год. – 1 000 грн.
Прибутковим касовим ордером №54 від 15.05.2020р. підтверджується сплата Замовником 10 000,00 грн. Виконавцю, згідно Договору про надання юридичних послуг №13/05.
Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вимоги щодо відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають до часткового задоволення, враховуючи складність справи та виконання спеціалістом робіт, час, витрачений спеціалістом, обсяг наданих спеціалістом послуг,.
А отже, колегія суддів погоджується, що оскільки рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2020 р. позов акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено на 18%, то з позивача на користь заявника – ОСОБА_1 підлягають до стягнення 82% витрат на правову допомогу, які становлять 8 200,00 грн.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що правова допомога надавалася відповідачу не адвокатом, а спеціалістом в галузі права, тому не підлягають відшкодуванню витрати понесені відповідачем на правничу допомогу.
Колегією суддів вказані доводи відхиляються з огляду на наступне.
Відповідно до положеньст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні документи, які доводять, що відповідачем понесенні витрати на правову допомогу, спростовуються наявним в матеріалах справи Прибутковим касовим ордером №54 від 15.05.2020р., яким підтверджується сплата Замовником 10 000,00 грн. Виконавцю, згідно Договору про надання юридичних послуг №13/05 (а.с. 96).
Доводи апеляційної скарги, що розмір вартості наданих послуг є не обґрунтованим та не доведеним, оскільки позовна заява є нескладною, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції надано правову оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд апеляційної інстанції, який, в силу вимог статті 367 ЦПК України переглядає справу виключно у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 19 листопада 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 16 березня 2021 року.

Головуючий

Судді: