Номер провадження: 22-ц/813/2499/21 
Номер справи місцевого суду: 523/7001/18
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/7001/18
Номер провадження: 22-ц/813/2499/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів: - Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Дубрянської Н.О.,

учасники справи: 
- позивач –  ОСОБА_1 , 
- відповідачі – 1) Перший Суворовський відділ ДВС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса), 2) ОСОБА_2 , 3) ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, 

розглянув у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 та державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України про визнання недійсними електронних торгів та протоколу їх проведення, акту державного виконавця та свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, за апеляційною скаргою адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси, постановлену у складі судді Середи І.В. 10 вересня 2020 року, про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову,

встановив:
2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у травні 2018 року звернулася до Суворовського районного суду міста Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати недійсними електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 (далі – Квартира); 2) визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 293215 від 26.10.2017 року (дата та номер можуть бути уточнені) з реалізації квартири; 3) визнати недійсним Акт державного виконавця від 24.11.2017 року (дата та номер можуть бути уточнені) про реалізацію предмета іпотеки (проведені електронні торги), затверджений начальником Першого Суворовського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Лавренюк А.О. про реалізацію квартири, що належала ОСОБА_1 ; 4) визнати недійсним Свідоцтво про придбання ОСОБА_2 з електронних торгів квартири, що належала ОСОБА_1 , яке видано 04.12.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ганченко О.М. (а. с. 1 – 6). 
26.02.2020 року адвокат Павлишин Ю.М., діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та іншим особам без рішення суду входити до квартири. Заборонити АТ "Одесаобленерго" його відокремленим структурним підрозділам та іншим особам відключати квартиру від електропостачання, зобов`язати товариство підключити до електропостачання. Заборонити ТОВ "Інфокс" філія "Інфоксводоканал" та іншим особам припиняти водопостачання та водовідведення. Заборонити Департаменту з надання адмінпослуг Одеської міської ради та іншим особам за заявою ОСОБА_2 знімати з реєстрації місця проживання осіб або реєструвати місце проживання осіб в квартирі . 
В обґрунтування заяви адвокат Павлишин Ю.М. вказує на те, що ОСОБА_2 було здійснено спробу 08.11.2019 року незаконно проникнути без рішення суду в квартиру шляхом демонтажу вхідних дверей та тамбурної решітки огорожі. Крім того, відповідач зареєстрував своє місце проживання та своєї дитини у спірній квартирі, переоформив на себе особовий рахунок та звернувся із заявою про відключення квартири від електропостачання. 30.09.2019 року після відключення вона звернулася до Північного РЕМ і дізналася, що такі дії вчинені за заявою власника. Невжиття заходів надасть можливість відповідачу захопити квартиру та створити нестерпні умови проживання позивачці. Тому, для виконання судового рішення необхідно буде прикласти додаткові зусилля та витрати надмірний час, або таке рішення може бути залишено без його виконання, що не є ефективним правовим захистом та позбавлено сенсу (а. с. 41 - 48).

2.2 Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року залишено без задоволення заяву адвоката позивача Павлишина Ю.М. про забезпечення позову.
Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що заходи, які просить вжити представник позивачки щодо не відключення від електропостачання, водопостачання та не зняття з реєстраційного обліку, не можуть бути застосовані, виходячи як з предмету позову, так і враховуючи те, що всі події, про які вказує заявник вже відбулися. Тому, застосування запропонованих заходів забезпечення позову вже є неефективним (а. с. 58 - 59).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

12 жовтня 2020 року адвокат Павлишин Ю.М., діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року про відмову в забезпеченні позову. Постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. 

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.
Апелянт посилається на те, що ОСОБА_2 було здійснено спробу 08.11.2019 року, 13.11.2019 р. та 15.07.2020 р. незаконно проникнути без рішення суду в квартиру шляхом демонтажу вхідних дверей та тамбурної решітки огорожі. Крім того, відповідач зареєстрував своє місце проживання та своєї дитини у спірній квартирі, переоформив на себе особовий рахунок та звернувся з заявою про відключення квартири від електропостачання, 30.09.2019 року після відключення позивачка звернулася до Північного РЕМ і дізналася, що такі дії вчинені за заявою власника. Такі незаконні дії відповідача створюють для позивачки загрозу позбавлення житла. 
Невжиття заходів надає можливість відповідачу захопити квартиру та створити нестерпні умови проживання позивачки. Тому, для виконання судового рішення необхідно буде прикласти додаткові зусилля та витратити надмірний час, або таке рішення може бути залишено без його виконання, що не є ефективним правовим захистом (а. с. 60 - 71).

2.5 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді
Перший Суворовський відділ ДВС Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса), ОСОБА_2 , ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України правом на подачу відзиву не скористались. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Павлишина Ю.М., діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року (а. с. 94 - 95).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2020року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою адвоката Павлишина Ю.М., діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року (а. с. 46).
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. 
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Павлишина Ю.М. надійшла заява про розгляд справи за участю представника позивача. 
Інші учасники справи причини неявки у судове засідання не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи, заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції не надали.
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань  техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».
Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.
Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому вирішені питання про забезпечення позову, освідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає необхідним відхилити клопотання представника позивачки про розгляд справи за його участю та вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що вищезазначені апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

3.2 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

У даній справі предметом спору є оспорювання електронних торгів, акту державного виконавця та свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири, а позивачка проживає в квартирі як попередній власник. Примусове виселення особи можливе лише за рішенням суду. Виходячи із змісту права власності, заявлені представником позивача такий захід забезпечення позову як заборона ОСОБА_2 входити до квартири без рішення суду не забезпечує позов і не впливає на виконання рішення суду, виходячи із предмету позову.
Метою забезпечення позову є - вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Згідно зі ст. ст. 156, 158 ЦПК України зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви забезпечення позову.

3.3 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову відповідає зазначеним вимогам.
Посилання представника позивача на порушення прав ОСОБА_1 , як колишнього власника квартири, у зв`язку із відключенням квартири від мереж постачання комунальних послуг, суд не може визнати обґрунтованим, оскільки власником квартири є - ОСОБА_2 .. Та обставина, що позивачка заперечує та не визнає правомірність набуття квартири у власність ОСОБА_2 , не впливає на констатацію юридичного факту перебування квартири у власності саме ОСОБА_2 станом на теперішній час.
Посилання представника позивача на те, що в разі невжиття заходів забезпечення позову будуть порушені права осіб, які проживають в квартирі, судом не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки метою вжиття заходів забезпечення позову є виключно запобігання неможливості або істотного утруднення виконання рішення суду. Згідно чинного законодавства України заходи забезпечення позову не можуть вживатись з метою захисту прав мешканців житла, оскільки захист прав здійснюється шляхом звернення до суду з відповідним позовом. В даній справі вимоги, пов`язані із правом користування квартирою, не заявлялись.
Позивачкою та його представником не доведено, що невжиття зазначених у даній заяві, заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.
Інші доводи апеляційної скарги є такими, які не мають наслідком задоволення вимог апеляційної скарги, а отже на увагу апеляційного суду не заслуговують.
Колегія суддів звертає увагу позивачки, що для запобігання виникненню обставин, про які йдеться в заяві, вчиненню протиправних дій невстановленими особами відносно позивачки та членів її сім`ї до вирішення судами спорів щодо переходу права власності та права користування вищевказаним житлом, погроз застосування сили тощо, позивачка не позбавлена можливості звернутися за захистом до правоохоронних органів.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Таким чином, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Павлишина Юрія Миколайовича є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.
За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у забезпеченні позову без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги адвоката Павлишина Ю.М., діючого від імені ОСОБА_1 , відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

3.4 Порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 353, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову, після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський 
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, 

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Павлишина Юрія Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , –– залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року про відмову у забезпеченні позову – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складений 23 лютого 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: О. В. Князюк

О.М. Таварткіладзе