ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 р.	Справа № 820/3129/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Полякова С. Ю., 
представника відповідачів - Фівкіна П. М.,  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року, (головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., повний текст складено 06.11.2018 року) по справі № 820/3129/17
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      начальника військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Мельника Сергія Миколайовича ,      Міністерства оборони України ,      Першого заступника Міністра оборони України Руснака Івана Степановича      третя особа           Військово-юридичний інститут Національного юридичного університет імені Ярослава Мудрого 
          про визнання протиправними дій та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив: 
- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України під час видання Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.03.2017 № Д-322/1/4дск та скасувати Директиву, як таку, що видана без правових підстав з порушенням вимог діючого законодавства;
- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України під час реалізації Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.03.2017 №Д-322/1/4дск та з підготовки наказу першого заступника Міністра оборони України від 26.06.2017 № 85 про переведення начальника курсу студентів військово-юридичного факультету НЮУ капітана Закалюжного В.А. до іншого місця служби;
- визнати неправомірними дії першого заступника Міністра оборони України Руснака Івана Степановича під час реалізації Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.03.2017 № Д-322/1/4дск та при виданні наказу від 26.06.2017 № 85 
- скасувати, як неправомірний, наказ першого заступника Міністра оборони України від 26.06.2017 № 85 про переведення начальника курсу  студентів  капітана   ОСОБА_1 до іншого місця служби;
- визнати неправомірними дії начальника військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Мельника С.М., щодо надання невідповідних законодавству України пропозицій до Міністерства оборони України для видання Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.03.2017 №Д-322/1/4дск та під час реалізації цієї Директиви.
В обґрунтування позову зазначив, що дії відповідачів у правовідносинах, які передували виданню спільної Директиви від 31.03.2017 року № Д-322/1/4дск, та під час її реалізації  і виданню наказу від 26 червня 2017 року № 85 є неправомірними, оскільки  здійснені без відповідних на те підстав та повноважень.
Наказ від 26 червня 2017 року № 85 про переведення позивача до іншого місця служби є незаконним, прийнятий за відсутності правих підстав .  Директивою № 4  вимагалось скоротити у  Військово – юридичному факультеті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого  одну капітанську посаду, але не вказано, яку саме. Всі обставини, які стали підставою звернення позивача до суду з зазначеним позовом, відбулись в атмосфері прискіпливого та упередженого ставлення до позивача з різних навмисно створених штучних ситуацій з метою його дискредитації.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції :
- не  встановлений військовими наказами порядок та послідовність дій та обов`язки відповідачів - Першого заступника Міністра оборони України Руснака І.С. та начальника Факультету Мельника С.М. під час реалізації Директиви Д-322/1/4дск; 
-   не встановлено безпосередніх виконавців від Генерального штабу Збройних Сил України та Міністерства оборони України Переліку змін до штату Факультету № 17/229- 51 від 09.06.2017, затвердженого  директивою  №Д-322/1/4дск;       
-  не встановлено зміст, вхідний номер та дата надходження проекту Переліку змін до штату Факультету з розрахунками та обґрунтуваннями від Департаменту Міністерства оборони України до Генерального штабу Збройних Сил України; 
- не встановлена чисельність студентів та курсантів Факультету, яка визначена Міністерством оборони України на 01.09.2017, що є головною та єдиною підставою коригування чисельності посад у штаті Факультету (внесення змін до штату);   
- оригінал Переліку змін до штату Факультету до суду не пред`являвся, а копія Переліку, що є в матеріалах справи, не завірена печаткою та підписом відповідача;
- відповідачами не надано до суду Відомості розрахунку чисельності науково-педагогічних працівників Факультету на 2017- 2018 навчальний рік», яка затверджена та погоджена Директором Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 та Генеральним штабом Збройних Сил України;    
- судом не встановлені правові підстави видання директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.03.2017 №Д-322/1/4дск та Переліку змін до штату Факультету;
- не досліджувалась обставина щодо невідповідності Переліку змін до штату Факультету № 17/229-51 від 09.06.2017 за № 404/1/3805, вимогам спільного Наказу Міністра оборони України та Міністра освіти України від 26.07.2013 № 521/1041 «Про затвердження Типових нормативів для розробки штатів (штатних розписів) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів та військових ліцеїв», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.08.2013 № 1406/23938;
-  начальником Факультету надіслано пропозиції Змін до штату без належних обґрунтувань та розрахунків відповідності штатної чисельності посад кількості осіб, що навчаються, та без розрахунку чисельності науково-педагогічного складу факультету на 2017-2018 навчальний рік, які не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1134 «Про затвердження нормативів чисельності студентів (курсантів), аспірантів (ад`юнктів), докторантів, здобувачів наукового ступеня кандидата наук, слухачів, інтернів, клінічних ординаторів на одну штатну посаду науково-педагогічного працівника у вищих навчальних закладах III і IV рівня акредитації та вищих навчальних закладах післядипломної освіти державної форми власності»  та Нормативів № 521/1041, затверджених Наказом № 521/1041;
- не з`ясовано, чому при наявності у штаті Факультету двох однакових посад «начальник курсу», саме посада позивача була скороченою;
- судом вирішено справу за участі неналежної третьої особи, а саме Факультету, який не є юридичною особою, зазначає, що Університет, а не Факультет включено до єдиної системи військової освіти в Україні, крім того суд безпідставно допустив до участі в справі представника третьої особи Факультету Колдашова О.В., якому судом надавалися привілеї у здійсненні представництва, а також незаконно допущено до участі у справі представника Міністерства оборони України Фівкіна П. М.
- Перелік змін до штату Факультету № 17/229-51 не відповідає вимогам Директиви № Д-322/1/4дск, оскільки останньою вимагалося ввести до штату Факультету тільки дві чітко визначених посади офіцерського складу: шпк «майор» та «капітан» і ніяких скорочень посад та введення до штату Факультету посади офіцерського складу шпк «підполковник» не передбачалося;
- наказ про переведення позивача є незаконним, оскільки відбулося переміщення на  нижчу посаду, без правових підстав; без згоди позивача та врахування наявності у нього статусу учасника бойових дій, а також батьків похилого віку , які потребують стороннього догляду.
Перший заступник Міністра оборони України Руснак І. С.,  Міністерство оборони України (далі - відповідачі) надали відзив на апеляційну скаргу, в якому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
В обґрунтування зазначили, що Директива №д-322/1/4дск прийнята відповідачами в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством, направлена Департаментом військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України відповідними листами Факультету. 
Уповноваженими органами військового управління , начальником Факультету не допущено жодних порушень щодо порядку розроблення, затвердження та доведення Директиви № Д-322/1/4, Плану та Переліку, оскільки органи військового управління  при зміні штатів Факультету не зв`язані виключно запропонованими пропозиціями від Факультету чи від Департаменту. 
Підготовка та надсилання начальником Факультету відповідних пропозицій до проекту спільної Директиви та до проекту переліку змін до штату Факультету відноситься до його повноважень, форма пропозицій законодавчо не встановлена.  Правовими підставами для видання Директиви № Д-322/1/4 дск є виключні (дискреційні )повноваження Міністерства Оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, передбачені Законами України " Про оборону України", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", постановою Кабінету Міністрів України " Про затвердження Положення про Міністерство Оборони України" від 26.11.2014 № 671, Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 406/2011 та іншими відомчими актами.
Доводи апеляційної скарги щодо не надання оцінки судом правомірності Переліку змін до штату факультету,  є необґрунтованими, оскільки предметом судового спору у цій справі зазначений документ не був. Крім того, наявне судове рішення  від 17.04.2018 по справі № 820/862/18 , яке набрало законної сили,  яким надавалася оцінка зазначеному документу за позовом ОСОБА_1 , та  не встановленого його не законності, а позовні вимоги позивача -залишені без задоволення, а тому відповідно до ст.78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
Зазначають, що переміщення позивача відбулося із дотриманням законодавства на рівнозначну посаду за основною спеціальністю, з урахуванням його фаху, досвіду служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Представник відповідачів заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга   не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України до 30.01.2020.
В період з 01.08.1998 до 04.07.2017 капітан   ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України на посаді начальника навчального курсу Військово – юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.
Наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) ОСОБА_3  № 85 від 26.06.2017  увільнено від займаної посади і призначено капітана ОСОБА_1 , начальника навчального курсу військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, командиром танкової роти танкового батальйону НОМЕР_1 окремої танкової бригади оперативного командування "Схід" сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС-0211003 відповідно до п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Призначено на рівнозначну посаду у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів з шпк "капітан" та "капітан" .  Спільна Директива МОУ та ГШ ЗСУ №Д-322-1/4дск від 31.03.2017 ( т.1 а.с.155). 
Наказом начальника військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (по стройовій частині) № 132 від 27.06.2017 ОСОБА_1 надано 2 доби з 27.06.2017 по 28.06.2017 для передачі справ та посади начальника навчального курсу майору ОСОБА_4 , начальнику навчального курсу. Для прийому-передачі справ та посади призначено комісію. Акт прийому-передачі наказано надати на затвердження 29.06.2017  (т.1 а.с.161).
ОСОБА_1 відмовився сдавати справи та посаду начальника навчального курсу, про що комісією складено акт від 27.06.2017.  ( т.1 а.с. 99-100).
Начальником військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (по стройовій частині) видано наказ № 133 від 29.06.2017, яким наказано вважати, що капітан ОСОБА_1 справи та посаду здав та вибув до нового місця служби у місто Кривий Ріг Дніпропетровської області. З 29.06.2017 виключено із списків особового складу військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та всіх видів забезпечення ( т.1 а.с.101). 
Зазначений наказ не був реалізований з підстав відмови ОСОБА_1 його виконувати  та отримувати накази № 85 та 133, про що складено акт від 29.06.2017  (т.1 а.с.102).
По факту невиконання позивачем вимог наказу № 132 про передачу справ та посади начальника навчального курсу призначено службове розслідування наказом начальника військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 29.06.2017 № 58 (т.1 а.с.107-108).
Службовим розслідування встановлено, що   ОСОБА_1 не отримав припис про вибуття до нового місця служби, інформація про його місцезнаходження відсутня, наявна інформація для вжиття заходів до військовослужбовця ЗСУ  капітана ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою отримання припису.
Наказом начальника військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (по стройовій частині)  від 03.07.2017 № 135 пункт 1 наказу начальника військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (по стройовій частині) № 133 від 29.06.2017 про виключення із списків особового складу факультету та вибуття до нового місця служби капітана ОСОБА_1 скасовано, як нереалізований  до  з`ясування  причин  відсутності  на  службі  капітана ОСОБА_1  (т.1 а.с.103).
Наказом начальника військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого  Мельника С.М. від 04.07.2017 № 136  наказано вважати, що капітан ОСОБА_1 справи та посаду здав та вибув до нового місця служби у місто Кривий Ріг Дніпропетровської області. З 04 липня 2017 року виключено із списків особового складу військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та всіх видів забезпечення (т.1 а.с.104). 
04.07.2017 запропоновано капітану ОСОБА_1 вибути у розпорядження командира 17 окремої танкової бригади оперативного командування "Схід" Сухопутних військо ЗСУ м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, про що складено припис, від отримання якого останній відмовився, що підтверджується актом від 04.07.2017 отримання (т.1 а.с.105,106).
25.07.2017 за результатами проведеного службового розслідування по факту невиконання позивачем вимог наказу № 132 про передачу справ та посади начальника навчального курсу складено акт та наказ  № 65, яким вирішено не притягувати до відповідальності  колишнього начальника навчального курсу (т.1 а.с.109-115).
З 30.01.20 ОСОБА_1 звільнений у запас з військової служби  з посади командира танкової роти танкового батальйону НОМЕР_1 окремої танкової бригади оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", згідно наказів командувача військ оперативного командування "Схід" від 21.02.2020 № 17, тво командира військової частини НОМЕР_2 від 30.01.2020 № 34.(т.5 а.с.150-151)
Указом Президента України від 20 листопада 1996 року № 1105 «Про заходи щодо підготовки кадрів військової юстиції та організації науково-дослідних робіт у галузі військового законодавства»,  постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1998 року № 70 «Про утворення військово-юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого»  утворено військово-юридичний факультет Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого, яка на час вирішення спірний відносин перейменовано в Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого. (  розпорядження КМУ України від 8 грудня 2010 року № 2213-р «Про реорганізацію Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого» спочатку була реорганізована шляхом перетворення її в Національний університет "Юридична академія України імені Ярослава Мудрого", наказ Міністерства освіти і науки України від 04 грудня 2013 року № 1697 ).
Згідно пункту 2 «Вищі навчальні заклади Міносвіти (військові навчальні підрозділи Міноборони)» факультет військової юстиції Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого включений до Переліку вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 1997 року № 1410 «Про створення єдиної системи військової освіти».
23.03.2017 військово-юридичним факультетом Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого направлено до Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України,  пропозиції щодо змін до штату, які останнім  28.03.2017 направлені до Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України, що підтверджується листами №37/44 від 23.03.2017, № 404/1/1445 від 28.03.2017 (т. 2 а.с. 124-127, 146-147, 216-219, 231-232).
Міністерством Оборони України спільно із Генеральним штабом Збройних Сил України прийнято Директиву №Д-322/1/4дск від 31.03.2017 " Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році", якою затверджено План проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України у 2017, дозволено уточнювати зміни штатної чисельності військовослужбовців ( в тому числі за категоріями військових звань) та працівників Збройних Сил України в окремих організаційних заходах, визначених Планом (далі по тексту Директива №4 та План)(т.2 а.с.116-117).
З метою виконання вимог спільної Директиви № 4  керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ 01.06.2017 направлено Перелік змін до штату  17/229- Військово -юридичний факультет національного юридичного інституту ім. Ярослава Мудрого  ( т.2 а.с.121-123).
Департаментом військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України направлено до Факультету витяги з  Директиви № 4, План проведення організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році, та Перелік змін до штату Факультету, що підтверджується листами від 11.04.2017 № 404/1/2699 (вх. № 190 від 11.05.2017), від 09.06.2017 № 404/1/3805 (вх. № 392 від 19.06.2017) (т.1 а.с.158-160, т.2 а.с.82-86).
19.06.2017 на виконання Директиви № 4  внесено зміни до штату № 17/229 Військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, перелік яких введено в дію 30.06.2017, про що  начальником Факультету видано накази № 53 від 19.06.2017, № 134 від 30.06.2017 (т. 2 а.с. 106-108).
Не погодившись з діями відповідачів під час  реалізації та видання Директиви та  наказу № 85 від 26.06.2017, позивач звернувся до суду .
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідачів під час видання, реалізації Директиви та з підготовки та видання спірного наказу є правомірними, відповідають вимогам чинного законодавства, вчинені в межах , порядку та спосіб передбачені законодавством.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.(ч.2,3   ст.3 Закону)
Відповідно до положень Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України  від 24 березня 1999 року № 548-XIV, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців (ст. 29). Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (ст. 30).
Статтею 28 Статуту визначено, що єдиноначальність   є   одним   із   принципів будівництва   і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира   (начальника)   всією повнотою розпорядчої влади   стосовно   підлеглих   і   покладенні   на   нього   персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів),   виходячи із всебічної оцінки обстановки та   керуючись   вимогами   законів   і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Збройні Сили України" Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Статтею 8 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством. Начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України здійснює безпосереднє військове керівництво Збройними Силами України.
Згідно ст.10 Закону України " Про оборону України" Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань. Проводить державну військову кадрову політику, забезпечує розвиток військової освіти і науки, зміцнення дисципліни, правопорядку та виховання особового складу.
Відповідно до  Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 (у редакції постанови КМУ від 19.10.2016 № 730, далі - Положення №730), основними завданнями Міноборони є, зокрема забезпечення формування та реалізації державної політики з питань військової кадрової політики, здійснення військово-політичного та адміністративного керівництва Збройними Силами України (п.п.1,2 п.3),  з питань реформування та розвитку Збройних Сил, їх бойової і мобілізаційної готовності, оперативної та бойової підготовки, здійснення організаційних заходів та інспектування - видання спільних з начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил наказів і директив.
Відповідно до пп. 14 п. 4 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 406/2011 (далі – Положення 406/2011), Генеральний штаб відповідно до покладених на нього завдань розробляє штати і табелі до штатів органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил, а також штати і табелі до штатів щодо оснащення матеріально-технічними засобами спеціальних формувань, призначених для передачі під час мобілізації до Збройних Сил 
Згідно з п. 8 Положення 406/2011 начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України у межах повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і директив, доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів та директив Міністра оборони України видає накази та директиви, організовує і контролює їх виконання.
Відповідно до Інструкції з діловодства в Міністерстві оборони України та в Генеральному штабі Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 07.02.2017 № 77 (далі - Інструкція № 77) , Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженою наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013№ 200 (далі - Інструкція № 200),в апараті Міноборони та Генеральному штабі використовуються такі види службових документів (далі - документи), зокрема, наказ, директива (абзац 1 п. 3.4.);
Директива - вид розпорядчого документа, який видається органом військового управління з метою визначення змісту та порядку реформування та розвитку Збройних Сил України, їх бойової і мобілізаційної готовності, оперативної та бойової підготовки, здійснення організаційних заходів та інспектування, а також щодо підготовки та ведення бойових дій, навчання, виховання, штатної організації та з інших питань життєдіяльності Збройних Сил. Видання директив застосовується, головним чином, у системі керівництва Збройними Силами (абзац 3 п. 3.4.);
Відповідно до абз. 9 пп. 2.2.1. п. 2.1. розділу 2 Інструкції № 200  у Збройних Силах України можуть видаватися такі розпорядчі документи, зокрема, у Генеральному штабі Збройних Сил України: спільні накази (директиви) Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (з питань реформування, розвитку Збройних Сил України та здійснення організаційних (організаційно - штатних) заходів). 
Згідно пп. 2.3.6. п. 2.3. розділу 2 Інструкції № 200 накази (директиви) (з питань здійснення організаційних (організаційно- штатних) заходів) видаються з питань щодо: організованого, своєчасного та якісного виконання завдань проведення організаційних заходів; удосконалення складу військ (сил), організаційно-штатних структур військових частин Збройних Сил України; затвердження планів проведення організаційних заходів. 
Відповідно до абз. 1-3 пп. 2.9.19.1 пп. 2.9.19 п. 2.9. розділу 2 Інструкції № 200 посадові особи Збройних Сил України підписують службові документи в межах своїх повноважень, визначених у статутах Збройних Сил України, положеннях про органи військового управління (організації), посадових інструкціях, наказах про розподіл повноважень між заступниками керівника тощо, а саме: накази і директиви - командири (начальники), яким статутами Збройних Сил України та положеннями про органи військового управління надається право видавати накази і директиви. 
Згідно абз. 1, 2 пп. 2.10.1.6. пп. 2.10.1. п. 2.10. розділу 2 Інструкції № 200 накази підписуються командиром (керівником) військової частини, а в разі його відсутності - посадовою особою, яка виконує його обов`язки згідно з письмовим наказом. Після підписання наказу (директиви, розпорядження) зміни до нього вносяться лише шляхом видання відповідного розпорядчого документа про внесення змін. 
Отже, Директива № 4, та затверджений нею План видані на реалізацію вищезгаданих повноважень Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України в сфері здійснення організаційних (організаційно-штатних) заходів.
Доводи позивача щодо відсутності підстав для видання Директиви є помилковими, про що вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки остання прийнята Міністерством оборони України та Генеральним штабом Збройних сил України на виконання своїх повноважень  проводити штатну організацію у Збройних Силах України.
Повноваження щодо розробки проекту спільної директиви МО України та Генерального штабу ЗС України щодо внесення змін до штатів (штатних розписів) вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів покладені на начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розпорядчої частини Наказу № 521/1041)
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірну Директиву від 31.03.2017 року № Д-322/1/4дск видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України та доведено до виконання Факультету.
Доводи апелянта про невідповідність  Переліку змін, затвердженому Директивою № 4 вимогам спільного Наказу Міністра оборони України та Міністра освіти України від 26.07.2013 № 521/1041 «Про затвердження Типових нормативів для розробки штатів (штатних розписів) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів та військових ліцеїв», колегія суддів вважає помилковими, оскільки зазначені вимоги не були предметом судового розгляду в даній справі, а вирішувалися судом за позовом ОСОБА_1 до посадової особи Міністерства оборони України по справі № 820/862/18 та рішенням Харківського окружного адміністративного суд від 06.04.2018, яке набрало законної сили , згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018, у їх задоволенні було відмовлено. За наслідками судового розгляду Перелік змін , затверджений Директивою № 4 не скасовано та не визнано неправомірним, а отже є чинним.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій начальника Факультету  стосовно надання пропозицій, не відповідних законодавству під час реалізації Директиви № 4.
Відповідно до абз. 8 п. 2 Розділу IV "Управління факультетом" Положення № 749/417 начальник Факультету зобов`язаний, зокрема, своєчасно готувати та подавати за встановленим порядком пропозиції щодо коригування штату (штатного розпису) факультету, забезпечувати дотримання штатно-фінансової дисципліни в межах компетенції.    
Отже подання начальником Факультету відповідних пропозицій до проекту спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України та до проекту Переліку змін до штату Факультету № 17/229-01 (51) за підпорядкованістю до уповноважених органів військового управління (Департаменту) стосовно коригування штату Факультету, відноситься до його повноважень, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
Форма та зміст таких пропозицій не встановлена законодавчо, як і не встановлено  жодних строків їх подання .
Щодо доводів апелянта про незаконне скорочення саме посади позивача,  при наявності у штаті Факультету двох однакових посад, колегія суддів зазначає наступне.
Директиву №Д-322/1/4дск видано з метою здійснення організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році у зв`язку з переходом на Факультеті в умовах особливого періоду від підготовки військових фахівців за схемою «студент – курсант» до підготовки за схемою «курсант», з метою приведення чисельності військовослужбовців факультету у відповідність до вимог підпункту 3.1.2. пункту 3.1. Нормативів № 521/1041 та, з метою оптимізації організаційно – штатної структури, покращення освітнього процесу на ВЮФ НЮУ імені Я.Мудрого.
Судовим розглядом встановлено, що згідно штату № 17/229 (51) – військово-юридичний факультет Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (з переліками змін, внесених відповідними спільними директивами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України до видання 31.03.2017 Директиви № 4),  загальна чисельність штатних посад постійного та змінного складу військовослужбовців була всього 118, з них: 34 - посади осіб офіцерського складу (постійний склад), 4 - посади осіб рядового, сержантського та старшинського складу (прапорщиків, сержантів та солдатів) (постійний склад), 80 - посади курсантів (змінний склад).
Згідно Плану змін ,  затвердженого Директивою № 4 зміни вносяться до штату Факультету, який утримується за штатом № 17/229-51 (01) чисельністю саме 118 військовослужбовців  шляхом збільшення на 2 посади осіб офіцерського складу (шпк «майор» та шпк «капітан»).
Згідно штату № 17/229 (51) - Військово-юридичний факультет Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого після видання 31 березня 2017 року (завершення виконання організаційних заходів 29 червня 2017 року) спільної Директиви № 4 та після введення в дію 4 Переліку змін до штату № 17/229  загальна чисельність штатних посад постійного та змінного складу військовослужбовців стала 120, з них: 36 - посади осіб офіцерського складу (постійний склад), 4 - посади осіб рядового, сержантського та старшинського складу (прапорщиків, сержантів та солдатів) (постійний склад), 80 - посади курсантів (змінний склад), що відповідає плану проведення організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році, який затверджено Директивою № 4, і яким передбачалась зміна  штатної чисельності військовослужбовців шляхом збільшення на 2 посади офіцерського складу (т.2 а.с.129).
В свою чергу, пунктом 3 Директиви № 4 дозволено уточнювати зміни штатної чисельності військовослужбовців (у тому числі за категоріями військових звань) та працівників Збройних Сил України в окремих організаційних заходах, визначених Планом проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році, саме штатами та переліками змін до штатів, які відпрацьовуються для їх реалізації.
Відносно Нормативів № 521/1041, що зазначені у Типових нормативах структурні підрозділи, посади та їх кількість є максимальними і включаються до штатів ВВНЗ, ВНП ВНЗ, ВЛ та НОК лише після визначення чисельності особового складу відповідними спільними директивами Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ про проведення організаційних заходів (пункт 1.9. розділу І. «Загальні положення»); Факультет - основний організаційний і навчально-науковий структурний підрозділ ВВНЗ та ВНП ВНЗ, що об`єднує відповідні кафедри і лабораторії. Структура факультету ВВНЗ та ВНП ВНЗ складається з управління, навчальних курсів (підрозділів) та кафедр (абзаци перший, другий підпункту 3.1.1. пункту 3.1. розділу ІІІ. «Типові нормативи для розроблення розділу штату "Основні підрозділи»).
Судом встановлено, що станом на 01 вересня 2016 року (2016-2017 навчальний рік) чисельність перемінного особового складу (курсантів) і студентів Факультету складала: курсанти – 98 осіб; студенти – 98 осіб, а всього – 196 осіб, станом на 01 березня 2017 року (2016-2017 навчальний рік) чисельність перемінного особового складу (курсантів) і студентів Факультету складала: курсанти – 98 осіб; студенти – 73 осіб (випуск у лютому 2017 року – 25 студентів 6 курсу), а всього – 171 особа, що підтверджується  довідкою Факультету від 06.06.2018 № 295 (т.2 а.с.139).
Згідно підпункту 3.1.2. пункту 3.1. розділу ІІІ. «Типові нормативи для розроблення розділу штату "Основні підрозділи» Нормативів № 521/1041 до типових штатних посад навчального курсу належить 1 (одна) штатна посада начальника курсу (офіцер) на 80-150 курсантів, слухачів, студентів за схемою підготовки студент – курсант.
Наявність 3 (трьох) посад начальників курсу (1 посада начальника курсу, ВОС 0210003, шпк «майор», яку займав майор ОСОБА_4 , та 2 посади начальника курсу, ВОС 0210003, шпк «капітан», яку займали капітан ОСОБА_1 та капітан ОСОБА_5 ) після проведення у лютому 2017 році випуску на Факультеті студентів 6 курсу в кількості 25 осіб не відповідала вимогам підпункту 3.1.2. пункту 3.1. розділу ІІІ. «Типові нормативи для розроблення розділу штату "Основні підрозділи» Нормативів № 521/1041, у зв`язку з чим  відповідно до Директиви № 4  та Переліку зі штату Факультету, зокрема, була виведена 1 (одна) посада начальника курсу, ВОС 0210003, шпк «капітан», яку займав капітан ОСОБА_1 і якого було переміщено на рівнозначну посаду командира танкової роти (шпк «капітан») танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 .
Після проведення організаційних заходів на підставі Директиви № 4 і Переліку на Факультеті залишилося 2 (дві) посади начальника курсу, зокрема, 1 (одна) посада начальника курсу, ВОС 0210003, шпк «майор», яку займає майор ОСОБА_4 , та 1 (одна) посада начальника курсу, ВОС 0210003, шпк «капітан», яку займає капітан ОСОБА_5 , що за кількістю посад начальника курсу відповідає нормативам, встановленим підпунктом 3.1.2. пункту 3.1. розділу ІІІ. «Типові нормативи для розроблення розділу штату "Основні підрозділи» Нормативів № 521/1041.
Загальна чисельність штатних посад постійного та змінного складу військовослужбовців Факультету згідно штату № 17/229-01(51) (зі змінами) склала 120, з них: 36 - посади осіб офіцерського складу постійний склад), 4 - посади осіб рядового, сержантського та старшинського складу прапорщиків, сержантів та солдатів) (постійний склад), 80 - посади курсантів (змінний склад), що відповідає Плану, яким передбачалися зміни штатної чисельності військовослужбовців Факультету шляхом збільшення на 2 посади осіб офіцерського складу (з 34 до 36 посад).
Судом встановлено, що відповідно до штату № 17/229 – Військово-юридичний факультет Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого,  капітан   ОСОБА_1 займав посаду начальника навчального курсу, штатно-посадова категорія «капітан», посадовий оклад: 1085,00-1120,00 грн. 
Спірним  Наказом № 85 позивач  призначений на посаду командира танкової роти танкового батальйону НОМЕР_1 окремої танкової бригади оперативного командування "Схід" сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС-0211003, штатно-посадова категорія «капітан» (а.с. 38 т. 2), посадовий оклад 950,00 – 1050,00 грн. у відповідності до Схеми посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, Національної гвардії та Держспецтрансслужби за основними типовими посадами (Додаток 1    до постанови Кабінету Міністрів України    від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»).
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі – Положення № 1153/2008), визначено види посад та вимоги при призначенні на посаду, зокрема,    такі види посад, як: вищі, рівнозначні та нижчі посади.(п.82)
Згідно абз. 2 п. 82 Положення № 1153/2008 посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови вірних військових звань -більший посадовий оклад.
Згідно з п. 118 Положення № 1153/2008 під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового органу номенклатури призначення не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення таких заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо їх дальшого службового використання. 
У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються, на рівнозначні посади вони: призначаються на нижчі посади (не більш як на один ступінь чи за їх згодою більше ніж на один ступінь); зараховуються у розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 1 пункту 116 цього Положення; звільняються з військової служби у встановленому порядку (у разі відсутності згоди призначення на нижчі посади більше ніж на один ступінь або відсутності згоди переміщення на посади у випадках, визначених абзацами третім - п`ятим пункту 112 цього Положення).
Отже, виходячи з вищезазначеного, нижчою посадою є посада, яка на один і більше ступенів (за штатно-посадовими категоріями, що визначаються за відповідними військовими званнями) є нижчою від посади, яку фактично займає військовослужбовець. 
Нова посада вважається рівнозначною, коли займана та нова посада військовослужбовця співпадають за штатно-посадовими категоріями (військовими званнями), а посадовий оклад за новою посадою є нижчим або рівним стосовно посадового окладу за попередньою посадою.
Судом встановлено, що позивач займав посаду начальника навчального курсу, штатно-посадова категорія «капітан», посадовий оклад: 1085,00-1120,00 грн.,  спірним наказом № 85 переміщений на посаду  командира танкової роти танкового батальйону НОМЕР_1 окремої танкової бригади оперативного командування "Схід" сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС-0211003, штатно-посадова категорія «капітан»,  посадовий оклад 950,00 – 1050,00 грн. 
Доводи апелянта, що позивача переміщено на нижчу посаду, оскільки за новою посадою є нижчим оклад, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки займана посада та нова  співпадають за штатно-посадовими категоріями (військовими званнями) та відповідно до п.п.82,118 Положення є рівнозначними.
Щодо доводів апелянта про не врахування  під час видання наказу наявності у нього статусу учасника бойових дій  та не отриманні згоди при переміщенні, при наявності батьків похилого віку, які потребують додаткового догляду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до  абз. 5 п. 256 зазначеного Положення у разі потреби доукомплектування Збройних Сил України військовослужбовці, посади яких скорочуються у ході проведення організаційно-штатних заходів, до закінчення строків проведення цих заходів призначаються на інші посади за підставами, визначеними пунктом 82 цього Положення, або зараховуються у розпорядження посадових осіб, які мають право призначення військовослужбовців на посади, або направляються на курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів або сержантів (старшин), або на курс перепідготовки за дефіцитною для Збройних Сил України спеціальністю. Зазначені переміщення здійснюються без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Пунктом 112 зазначеного Положення передбачено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. 
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують. 
Судом встановлено, що  будь-яких даних про наявність у позивача підстав, які відповідно до Положення № 1153/2008 потребують його згоди на переміщення до нового місця служби, у відповідачів та третьої особи не було.  Відповідних рапортів про наявність підстав, які відповідно до Положення № 1153/2008 потребують його згоди на переміщення до нового місця служби до командування Факультету позивачем не подавалося 
Доводи позивача про неврахування відповідачем  наявності підстав для отримання згоди позивача на переміщення, за наявності у нього батьків, які потребують догляду, з посиланням на наявність в його особовій справі відомостей щодо батька,   ОСОБА_6 , який є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) серії НОМЕР_3  та матері ОСОБА_7 , яка є інвалідом 2 групи, згідно  Довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 461526 від 15.02. 2017 року  (т.1 а.с. 171-172), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки наявність статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідності  не є належним та достатнім доказом, що зазначені особи потребують  догляду.
Крім того,  надані позивачем докази не містять інформації, що його батьки потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування. Висновку лікарсько-консультаційної або медико-соціальної експертної комісії про те, що його батьки потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування не надано позивачем ні до відповідачів, ні до суду.
Інших доказів наявності у позивача будь-яких підстав, які відповідно до Положення № 1153/2008 потребують його згоди на переміщення до нового місця служби, до суду не надано.
Відповідно до п. 239 Положення, військовослужбовців, які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів і які не набули права на пенсію за вислугу років, командир (начальник) попереджує про звільнення у письмовій формі не пізніше ніж за два місяці до проведення таких заходів , проте, дана норма не розповсюджується на спірні правовідносини в контексті того, що хоча й позивач і не набув права, але й не був таким, що остаточно звільнявся з військової служби за скороченням штатів.
Судом встановлено, що позивача завчасно попереджено про призначення на іншу рівнозначну посаду у зв`язку з реалізацією Директиви, проте останній від запропонованих посад відмовився.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що переміщення позивача відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Доводи апелянта про не встановлення безпосередніх виконавців від Генерального штабу Збройних Сил України та Міністерства оборони України Переліку змін до штату Факультету № 17/229- 51 від 09.06.2017,  змісту, вхідного номеру та дата надходження проекту Переліку змін до штату Факультету,  не впливають на вирішення справи по суті. 
Доводи апелянта про не надання відповідачами на вимогу суду " розрахунку чисельності науково-педагогічних працівників Факультету на 2017- 2018 навчальний рік",  затвердженого та погодженого Директором Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України ОСОБА_2 та Генеральним штабом Збройних Сил України, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірність оскаржуваних дій відповідачів, оскільки  позивач  під час проходження військової служби на Факультеті не відносився до науково-педагогічних (педагогічних) працівників .
Щодо доводів апелянта про неправомірне допущення судом першої інстанції до участі у справі представника Міністерства оборони України Фівкіна П. М., колегія суддів, зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 7 ст. 56 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин – 2017 рік) сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.
Згідно ч. 3 ст. 58 КАС України довіреності від імені органу, підприємства, установи, організації видаються за підписом керівника або іншої уповноваженої на те законом, положенням, статутом особи і засвідчуються печаткою цього органу, підприємства, установи, організації (за наявності).
Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку. 
З матеріалів справи слідує, що довіреністю Міністерства оборони України від 17.02.2017 уповноважено ОСОБА_8  представляти інтереси  Міністра (Міністерства) оборони України в судах України з усіма правами, що надаються законом заявникові, позивачеві, відповідачеві, третій особі (т. 1 а.с. 169).
Специфіка представництва за довіреністю в адміністративному судочинстві зумовлена його публічно-правовим та офіційним характером і визначена відповідними нормами КАС України.
Отже, проведення судових засідань за участю зазначеного представника не призвело до невірного вирішення справи.
Щодо клопотання позивача про врахування судом фактів порушення представником відповідача виконання вимог діючого законодавства України під час судового засідання, а саме відсутність у представника відповідача військової форми одягу, колегія суддів зазначає наступне.
Дане посилання позивача жодним не доводить неправомірність внесених змін до штату № 17/229-51 та відповідно не впливає на вирішення справи по суті.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС  України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для відхилення заявлених вимог.
Щодо інших доводів, колегія суддів зазначає, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Згідно  п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року по справі № 820/3129/17  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  29.01.2021