ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11196/20  Номер провадження 33/814/214/21	Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю адвоката Омелай Н.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Омелай Н.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2020 року щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, ідентифікаційний код не встановлено, 
про притягнення до адміністративної відповідальності , передбаченої ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

       Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини
Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2020 року  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. в дохід держави.
Строк позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 обчислювати з дня набрання постановою законної сили.
Згідно з постановою судді ,05.09.2020 року о 23-45 в м.Полтава по вул. Курчатова , 7 , водій ОСОБА_1 , в порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України , керував автомобілем ВАЗ-217030 д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат позитивний – 1,47 %.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала
Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду адвокат Омелай Н.М. , діючи в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу , в якій просила постанову щодо нього скасувати , а провадження закрити за відсутністю події і складу адмінправопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
        В обґрунтування цих вимог апелянт вказує на порушення права на захист ОСОБА_1 , через відсутність ОСОБА_1 та адвоката в засіданні 26.11.2020 , на те , що показання свідків в судовому засіданні є необ`єктивними і суперечливими. Вказує також на те , що суд вийшов за межі повноважень і допитав тих свідків , які не були зазначені у протоколі. 
       Просить також поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді , оскільки справа була розглянута без його участі та участі його адвоката.
Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду
В судовому засіданні адвокат апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав. Просила поновити строк на апеляційне оскарження.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи в судове засідання не з`явився.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження
Враховуючи , що судове рішення було постановлено без участі особи , яка притягається до адміністративної відповідальності , апеляційна скарга подана у визначений законодавством строк після отримання копії судового рішення , строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Мотиви суду щодо доводів апеляційної скарги
Заслухавши пояснення адвоката , вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить до таких висновків.
Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.
       Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
       Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за яке він підданий адміністративному стягненню , за обставин викладених у постанові , є обґрунтованими , відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами , які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП. 
Зокрема , такими доказами є: протокол про адміністративне правопорушення , згідно якого ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння ; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння (позитивний результат 1-47%); показання свідків; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Оцінивши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.
Натомість , доводи апеляційної скарги є непереконливими та висновків судді суду першої інстанції не спростовують.
Так , позиція апелянта в цілому зводиться до того , що були порушені права на захист ОСОБА_1 , він не керував автомобілем та допущенням ряду процесуальних порушень під час проведення огляду та складання протоколу.
З такими доводами автора апеляції апеляційний суд не погоджується через таке.
Щодо порушення права на захист особи , яка притягається до адміністративної відповідальності.

       Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
       При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
       Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою. 
        Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
       Аналіз матеріалів провадження , дає підстави вважати , що мало місце зловживання процесуальними правами з боку ОСОБА_1 , а тому суддя правильно розглянув справу за відсутності особи.
       При цьому , апеляційний суд звертає увагу , що ОСОБА_1 не позбавлений можливості приймати участь в суді апеляційної інстанції , користуватись правовою допомогою та донести свою правову позицію. Проте і в апеляційний суд він не з`явився.
       Сам по собі факт розгляду справи щодо ОСОБА_1 без його участі не є правовою підставою для скасування судового рішення.
       Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

       Апеляційний суд не може погодитись із доводами автора апеляції , що ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля і тому не є суб`єктом відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.
       Так свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи допитаними в суді першої інстанції , пояснювали , що вони затримали після ДТП водія , яким є ОСОБА_1 .
       Вказані свідчення повністю узгоджуються із їх письмовими свідченнями , що були отримані від них на місці події , а тому підстав вважати їх надуманими , апеляційний суд не знаходить.
       В контексті вказаних доводів апеляційний суд звертає увагу , що ні в апеляції, ні в судовому засіданні не було наведено та представлено доказів керування транспортним засобом іншою особою , а не ОСОБА_1 .
       Не погоджується апеляційний суд із доводами апеляційної скарги і в частині нібито суперечливості показів свідка ОСОБА_4 - поліцейського.
       Так вказаний свідок дійсно не був очевидцем подій , не зупиняв транспортних засіб. 
       Водночас , він пояснив , що на особу ОСОБА_1 , як водія автомобіля , вказали свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_1 путався у свідченнях.
       Отже вказані свідчення узгоджуються між собою , є логічними , послідовними і підстав не довіряти показанням вказаних свідків , апеляційний суд не знаходить.
       В контексті доводів апеляційної скарги , апеляційний суд розцінює посилання ОСОБА_1 на керування автомобілем іншою особу «тверезий водій» , як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
       Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння в апеляції не заперечується , а тому вказані обставини не аналізуються і апеляційним судом.
З огляду на викладене , апеляційний суд приходить до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено. 
Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу адвоката слід залишити без задоволення , а постанову судді щодо ОСОБА_1 - без змін.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Омелай Н.М. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2020 року щодо  ОСОБА_1 ;
Апеляційну скаргу адвоката Омелай Н.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову Київського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2020 року щодо  ОСОБА_1  – без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Рябішин