П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/1312/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Салюк П.І. 
          Суддя-доповідач:  Біла Л.М. 

20 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Курка О. П.  Франовської К.С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Прокурора Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 18 лютого 2020 року ВП № 61000930.
В обґрунтування позову зазначено про відсутність у відповідача законних підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду не було виконано. 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року позов задоволено.
Суд визнав протиправною та скасував постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 18 лютого 2020 року ВП № 61000930.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Прокурор Хмельницької області подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
На переконання апелянта, суд першої інстанції при встановленні факту неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 протиправно прийняв рішення про права та інтереси прокуратури Хмельницької області без залучення останньої до розгляду справи.
Сторони у справі правом подання письмових відзивів на апеляційну скаргу не скористались.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи.
В призмі приписів ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Судова колегія, враховуючи викладене та беручи до уваги достатність наявних матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги Прокуратури Хмельницької області, дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.  
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №61000930 з виконання виконавчого листа №822/1465/18 від 05 березня 2019 року, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Прокуратуру Хмельницької області розглянути заяви ОСОБА_1 №12433 від 06 червня 2017 року та №12436 від 06 червня 2017 року та повідомити про результати їх розгляду.
23 січня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61000930.
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23 січня 2020 року державним виконавцем встановлено для боржника 10-денний термін для виконання рішення суду від 31 липня 2018 року №822/1465/18.
12 лютого 2020 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов лист Прокуратури Хмельницької області від 10 лютого 2020 року вих. №05/1-1847-99, згідно якого повідомлялося, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі №822/1465/18 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області виконано в повному обсязі. 
На підтвердження вказаного Прокуратурою Хмельницької області надано копії листів, адресованих ОСОБА_1 , від 04 грудня 2018 року за вих. №05-1-1847/99 та від 05 грудня 2018 року вих. №04/2/2-1847-99.
В подальшому, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову від 18 лютого 2020 про закінчення виконавчого провадження №61000930, на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону 1404-VІІІ, у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду.
Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача та заперечуючи факт надання Прокуратурою Хмельницької області належної відповіді на її листи, звернулась до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 18 лютого 2020 року ВП № 61000930, оскільки рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року по справі №822/1465/18 на момент розгляду цієї справи залишається невиконаним.
Зокрема, судом першої інстанції констатовано, що звернення ОСОБА_1 не були розглянуті належним чином, позаяк відповідачем не надано відповідей по суті на поставлені позивачем питання у її зверненнях.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та відзначає наступне.
Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" визначено умови, порядок виконання рішення судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільно порядку.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 9 частиною першою статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Пунктом 10 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.
Відповідно до частини першої статті 31 Закону № 1404-VIII у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року справа №822/1465/18 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області визнано протиправною бездіяльність Прокуратури Хмельницької області щодо розгляду заяв ОСОБА_1 №12433 від 06 червня 2017 року та №12436 від 06 червня 2017 року, зобов`язано Прокуратуру Хмельницької області розглянути заяви ОСОБА_1 №12433 від 06 червня 2017 року та №12436 від 06 червня 2017 року та повідомити про результати їх розгляду.
Листом від 10 лютого 2020 року вих. №05/1-1847-99 Прокуратура Хмельницької області повідомила виконавчу службу про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року у справі №822/1465/18 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області. На підтвердження вказаного факту було надано копії листів, адресованих ОСОБА_1 , від 04 грудня 2018 року за вих. №05-1-1847/99 та від 05 грудня 2018 року вих. №04/2/2-1847-99, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відзначає наступне.
Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.
Зі змісту виконавчого листа №822/1465/18 від 05 березня 2019 року вбачається, що Хмельницький окружний адміністративний суд вирішив зобов`язати Прокуратуру Хмельницької області розглянути заяви ОСОБА_1 №12433 від 06 червня 2017 року та №12436 від 06 червня 2017 року та повідомити про результати їх розгляду.
Тобто, виконавчий лист містив  вимоги про зобов`язання розглянути заяви та повідомити про їх розгляд.
Аналіз пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII дає підстави для висновку, що закінчення виконавчого провадження, з наведених у цій нормі підстав, може мати місце у разі, якщо державному виконавцю надано докази повного і належного виконання боржником виконавчого документа.
В даному випадку, враховуючи вибраний позивачем спосіб захисту своїх прав під час розгляду справи №822/1465/18, шляхом зобов`язання Прокуратуру Хмельницької області розглянути заяви ОСОБА_1 №12433 від 06 червня 2017 року та №12436 від 06 червня 2017 року та повідомити про результати їх розгляду, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність факту належного  виконання виконавчого листа №822/1465/18 від 05 березня 2019 року, оскільки вказані зави ОСОБА_1 було розглянуто Прокуратурою Хмельницької області та повідомлено про результати їх розгляду. 
Суд першої інстанції, надаючи оцінку факту виконання Прокуратурою Хмельницької області виконавчого листа №822/1465/18 від 05.03.2019 року, протиправно надав оцінку змісту відповідей, наданих ОСОБА_1 на її звернення, оскільки вказаний аспект, з огляду на зміст виконавчого листа №822/1465/18 від 05.03.2019 року, не є тим фактором, який слід враховувати в даному випадку.  
При цьому, суд першої інстанції в ході встановлення факту неналежного виконання Прокуратурою Хмельницької області приписів виконавчого листа не залучив орган прокуратури до участі у справі, хоча, на переконання судової колегії, дії Прокуратури Хмельницької області стосовно надання змістовної та повної відповіді на всі запитання ОСОБА_1 повинні були бути предметом окремого судового провадження.
З огляду на зазначене, державний виконавець, в призмі приписів пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, не наділений повноваженнями контролю за змістом наданих відповідей на виконання рішення суду, а  надає оцінку лише фактичному виконанню рішення суду у межах приписів виконавчого документу.
Таким чином, відповідач, встановивши факт виконання Прокуратурою Хмельницької області приписів виконавчого листа №822/1465/18 від 05.03.2019 дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження. Слід зауважити, що приписи вказаного виконавчого листа не містили будь-яких конкретних вимог стосовно змістовності відповідей, які повинен надати орган прокуратури на звернення ОСОБА_1 .
Отже, позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 18 лютого 2020 року ВП № 61000930 є безпідставними та необґрунтованими, а отже такими, що не підлягали до задоволення.
Таким чином, оскільки виконавчий лист містив вимоги лише про розгляд заяв і про повідомлення про їх розгляд, постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII прийнята державним виконавцем правомірно.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановленого, судова колегія дійшла висновку, що постанова від 18 лютого 2020 про закінчення виконавчого провадження №61000930 року є такою, що прийнята в порядку, межах повноважень та у спосіб, встановлені Конституцією України та Законом № 1404-VIII.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що дії державного виконавця є правомірними, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження не підлягає скасуванню, а виконавче провадження №61000930 відновленню.
Згідно до положень ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми процесуального і матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Прокурора Хмельницької області задовольнити  повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови скасувати.
Прийняти нову постанову про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 . 
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  20 січня 2021 року.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Франовська К.С.