ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/20526/20	Головуючий у 1-й інстанції Ломакін В.Є. 	
Провадження № 33/817/75/21 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю:
       особи, яка притягується до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 
       захисника — адвоката Молиня Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — Молиня Р.П. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
       Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання : АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 420, 40 гривень судового збору.
       Згідно даної постанови, 22 листопада 2020 року близько 01 год. 35 хв. в м.Тернополі по вул.С.Крушельницької, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Alfa Romeo 159» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходженняогляду настан алкогольногосп`яніння, на місці зупинки, із застосуванням технічного приладу газоаналізатора "Аlcotest Drager» 7510 ARHM- 0313, повірка дійсна до 27.03.2021р., та огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
       В апеляційній скарзі захисник Слободяна В.Р. просить поновити строк апеляційного оскарження, а оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі.
       Вказані вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції порушено права ОСОБА_1 на захист, оскільки його не викликали для участі в судовому розгляді та не з`ясовано усіх обставин справи. 
       Зазначає, що відеозапис з місця події не є безперервним, свідки при цьому були відсутні, а ОСОБА_1 не ознайомлювали із змістом протоколу.

       Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
       Як вбачається з постанови суду першої інстанції, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без участі останнього.         Про постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало відомо тільки після ознайомлення із матеріалами справи 12.01.2021 року.
       З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.
        Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
       Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №20526 від 22.11.2020 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі у присутності двох свідків.
       З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
       Зазначені обставини доводяться даними, відображеними на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції.
       Допитані у судовому засіданні під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили надані ними пояснення. Ствердили, що були запрошені працівниками поліції бути присутніми у якості свідків під час пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння. За допомогою газоаналізатора на місці зупинки автомобіля та у медичному закладі пройти огляд водій відмовився. При цьому, працівник поліції роз`яснював водію його права, ніяких зауважень від нього не було. По зовнішніх ознаках та поведінці водія можна було припустити, що той перебуває у стані сп`яніння.
       Покази вказаних свідків є послідовні, які не суперечать одні одним та повністю відповідають даним, зафіксованим на відео яке долучено до матеріалів справи.
       При цьому, покази допитаного в суді апеляційногї інстанції свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що під час пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння його товаришу ОСОБА_1 не було свідків, суд оцінює критично, оскільки такі спростовуються, як показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , так і даними відеозапису, з якого вбачається, що пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд, працівник поліції вказував про наявність двох свідків. При цьому ні ОСОБА_1 , ні будь-хто з присутніх на місці товаришів останнього не заперечували наявність на місці свідків. 
       Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі у присутності двох свідків, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Таким чином, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню. 

       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :
       
       Клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — Молиня Р.П. про поновлення строку на апеляційне оскарження — задовольнити.        
       Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвокату Молиню Р.П. строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Молиня Р.П. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП — без змін. 

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя