ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року	Львів	Справа № 855/47/20 пров. № А/857/473/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;
за участю секретаря судового засідання   – Гром І. І.;

          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27 листопада 2020 року у справі № 855/47/20 (головуючий суддя Невойт П. С., м. Львів, повне судове рішення складено 01 грудня 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови, закриття провадження у справі,-
                                                         ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2020 року Шостим апеляційним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визначення місцевого загального суду для розгляду справи, скасування постанови відповідача у справі про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2020 року серія ДП18 № 622485 та закриття провадження у справі, визнання протиправними дій інспектора УПП у Львівській області ДПП Фіцика Василя Петровича в частині перевищення повноважень щодо розгляду, під час розгляду справи, законних вимог (клопотань) особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та безпідставною. Позивач зазначав, що 07 серпня  2020 року близько 12:30 год., рухаючись проспектом Чорновола у м. Львові в напрямку центру він мав намір скерувати свій транспортний засіб вправо на вул. Хімічну, але вже повертаючи побачив проведення ремонту дороги на вул. Хімічній, після чого одразу скерував свій транспортний засіб знову на проспект Чорновола де опинився на смузі руху маршрутних транспортних засобів та одразу ж увімкнувши покажчик лівого повороту, спрямував свій автомобіль на загальну смугу руху. Смугою для маршрутних транспортних засобів він проїхав до тридцяти метрів. При винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення працівником поліції не були роз`ясненні позивачу права передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП України. Позивач вважає, що інспектор поліції грубо порушив процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до  ст. 279 КУпАП України  інспектор УПП у м. Львів ДПП не оголосив яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснив позивачу його права і обов`язки, не оголосив протокол про адміністративне правопорушення, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи, не дослідив докази і не розглянув жодних клопотань позивача, зокрема про перенесення розгляду справи та залучення адвоката. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2020 визначено територіальну підсудність справи №855/47/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення за Шевченківським районним судом міста Львова.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 27 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем – ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції встановлено порушення позивачем правил дорожнього руху 07.08.2020 о 12:20 год., однак з відео запису з нагрудної камери поліцейського видно, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення 07.08.2020 о 12:31 год. Вказане на думку апелянта означає, що він не причетний до зазначеного в постанові від 07 серпня 2020 року № 622485 правопорушення. Крім того, інспектором поліції не відкладено розгляд справи про адміністративне правопорушення за клопотанням ОСОБА_1 , чим порушено його право на правову допомогу, адже апелянт мав бажання скористатись правничою допомогою, однак був позбавлений цього права. 
Позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив таку задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча  належним чином були  повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.08.2020 постановою серії ДП18 №622485 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3  ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Згідно постанови від 07.08.2020 серії ДП18 №622485, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , 07.08.2020 о 12:20 год. на проспекті Чорновола, 45 у м. Львові рухався смугою для маршрутних транспортних засобів позначеною дорожнім знаком 5.11 «Рух маршрутного транспортного засобу», чим порушив п.17.1  Правил дорожнього руху.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до  статті 41 Закону України «Про дорожній рух»  регулюються  Правилами дорожнього руху  (далі -  ПДР), затвердженими  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Пунктом 17.1 ПДР України передбачено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до  ст. 245 КУпАП  завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до  ст. 280 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до  ст. 222 КУпАП  органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема,  ч. 10  ст. 121 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У позовній заяві позивач зазначив, що будь-яких протиправних дій не вчиняв, а оскаржувана постанова відносно нього складена неправомірно.
Відповідно до ч.2  ст.77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення  ПДР  відповідними доказами.
За приписами частини 1  статті 8 Закону України «Про Національну поліцію»  (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України.
Згідно п. 8 ч.1  ст. 23 Закону № 580-VIII  поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно з п. 11 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.
Відповідно до ст.40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи та наявного у матеріалах справи аудіовізуального диску, на якому містяться записи з місця розгляду суб`єктом владних повноважень адміністративної справи, позивач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що повідомив поліцейського. Проте, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, передбачене ст. 268 КУпАП.
Відповідно до ст. 1312 для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. 
За змістом ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Колегія суддів вважає вірним твердження позивача, що інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності на правничу допомогу, порушивши таким чином порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с)  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України, поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно  Кримінального кодексу, а й  Кодексу про адміністративні правопорушення  (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).
В даній справі відповідачем не було надано суду доказів забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на правову допомогу, чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Таким чином, колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про недотримання інспектором патрульної поліції, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вимог ст. 268 КУпАП, зокрема не надання позивачу можливості скористатись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, що є підставою для скасування оспорюваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Схожа правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 18.02.2020 у справі №524/9827/16-а.
Також слід зазначити, що відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього  Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3  ст.122 КУпАП, дана справа про адміністративне правопорушення могла бути розглянута після відкладення за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дії інспектора УПП у Львівській області ДПП Фіцика Василя Петровича в частині перевищення повноважень щодо розгляду клопотань особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. 
Таким чином, суд при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не може визнати дії інспектора поліції такими, що виходять за межі його повноважень.
Відповідно до ч.1  ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального  права, що відповідно до частини 1  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення  позову. 
Керуючись статтями 241, 250, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27 листопада 2020 року у справі № 855/47/20 – скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови, закриття провадження у справі – задовольнити частково.   
Скасувати постанову Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції у справі про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2020 року серія ДП18 № 622485.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
   	 	С. М. Шевчук	
Повне судове рішення складено 10.02.2021