ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 р.	Справа № 480/312/20	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: Бершова Г.Є. ,  Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 05.06.20 по справі                               № 480/312/20 за позовом        Приватного підприємства "Карла Маркса - 2" до        Головного управління ДПС у Сумській області                
про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Карла Маркса-2" (далі - позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до  Головного управління ДПС у Сумській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить  визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 29.11.2019 № 110842-50; зобов`язати Головне управління ДПС у Сумській області відкоригувати в інформаційній системі органів ДФС дані інтегрованої картки платника Приватного підприємства "Карла Маркса-2" (код класифікації доходів бюджету 140101100 - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) шляхом виключення пені у розмірі 191 877  грн 34 коп нарахованої в тому числі: у розмірі 135 582,18 грн на грошове зобов`язання 141 367 грн, починаючи з 30.03.2016 по 15.11.2019; у розмірі 56 295,16 грн на грошове зобов`язання 69 592 грн починаючи з 30.04.2016 по15.11.2019.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від  27.05.2020 позовні вимоги ПП "Карла Маркса-2" задоволено.
Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Сумській області від 29.11.2019 № 110842-50.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ідентифікаційний код 43144399) відкоригувати в інформаційній системі органів ДПС дані інтегрованої картки платника Приватного підприємства "Карла Маркса-2" (41543, Сумська область, Путивльський район, с. Мінакове, вул. Садова, 63, ідентифікаційний номер 34264605) (код класифікації доходів бюджету 140101100 - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) шляхом виключення пені у розмірі 191 877 (сто дев`яносто одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн 34 коп, нарахованої в тому числі: у розмірі 135 582,18 грн на грошове зобов`язання 141 367 грн; у розмірі 56 295,16 грн - на грошове зобов`язання 69 592, 00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ідентифікаційний код 43144399) на користь Приватного підприємства "Карла Маркса-2" (41543, Сумська область, Путивльський район, с. Мінакове, вул. Садова, 63, ідентифікаційний номер 34264605) судовий збір у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що  при ухваленні судового рішення, що оскаржується, в частині задоволених позовних вимог судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме вимог: пп. 14.1.39, 14.1.156, 14.1.162, п. 14.1 ст. 14, п.59.1 ст. 59, пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60, п. 60.2 ст. 60, пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року №422. Головне управління ДПС у Сумській області вважає, що   судом першої  інстанції було порушено норми процесуального права, а саме: пунктів 1, 3 частини 1 статті 244 та частин 1, 2, 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, правильного вибору правової норми, яку належить застосовувати до цих правовідносин, та щодо законності і обґрунтованості судового рішення.  Стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення не було враховано, що нормами Податкового кодексу України передбачено застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету. Також вказує, що  позивачем сплачено податковий борг у сумі 96032,88 грн, отже податкова вимога від 29.11.2019  №110842-50 є відкликаною, що свідчить про відсутність факту порушення оскаржуваною податковою вимогою прав та законних інтересів позивача, оскільки спірний акт індивідуальної дії не має юридичного значення, тобто не може слугувати підставою для стягнення податкового боргу у зв`язку із відкликанням такої податкової вимоги.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи,   переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, учасниками справи не оспорюється  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  Головним управлінням ДФС у Сумській області було проведено планову виїзну перевірку Приватного підприємства "Карла Маркса-2" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2015 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт перевірки від 15.01.2019 № 946/18-28-14-01/34264605/7 (а.с. 12-67).
Актом перевірки окрім іншого встановлено порушення платником податків п. 209.15.1 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість по податковій декларації з ПДВ спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства на загальну суму 383213 грн., в т.ч. за січень 2016 року на суму 13993 грн., за лютий 2016 року на суму 141367 грн., за березень 2016 року на суму 69592 грн., за жовтень 2016 року на суму 75859 грн., за листопад 2016 року на суму 10739 грн., за грудень 2016 року на суму 71663грн. та по загальній декларації з ПДВ завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду, за вересень 2018 року у сумі 1675738 грн.
На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Сумській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
- від 15.02.2019 № 0000521401, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 1 218 154 грн. (а.с. 115);
- від 15.02.2019 № 0000511401, згідно з якими визначено податок на додану вартість у розмірі 307 880 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 24 230,25 грн. (а.с. 117).
Вищенаведені податкові повідомлення-рішення були оскаржені в судовому порядку, в тому числі й податкове повідомлення-рішення від 15.02.2019 № 0000511401, в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 96 921 грн та застосованої суми штрафних санкцій у розмірі 24 230,25 грн.
В іншій частині позивач погодився із податковим повідомленням-рішенням від 15.02.2019 № 0000511401 та сплатив суму грошового зобов`язання у розмірі 210 959,00 грн, згідно платіжного доручення від  22.02.2019 № 553 (а.с. 7).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року по справі           № 480/979/19 позовні вимоги Приватного підприємства "Карла Маркса-2" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Сумській області від 15.02.2019 №0000511401, в частині визначення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 96921,00 грн. та застосованої суми штрафних санкцій у розмірі 24230,25 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено (а.с. 108-112).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 по справі № 480/979/19 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з прийняттям нового судового рішення про задоволення таких позовних вимог шляхом скасування податкового повідомлення-рішення від 15.02.2019 № 00005214014, згідно з яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 1 218 154 грн. (а.с. 99-105).
На виконання рішення суду у справі № 480/979/19  ГУ ДПС у Сумській області було винесено нове податкове повідомлення-рішення від 29.10.2019 № 0000900501, яким визначено суму грошового зобов`язання Приватного підприємства "Карла Маркса-2" з податку на додану вартість у розмірі 210 959,00 грн. (а.с. 8).
29.11.2019 ГУ ДПС у Сумській області було складено та направлено позивачу податкову вимогу від 29.11.2019 № 110842-50, якою повідомлено позивача про те, що станом на 28.11.2019 сума податкового боргу Приватного підприємства "Карла Маркса-2" становить 96032,88 грн. у тому числі пеня 96032,88 грн., які вимагалось терміново сплатити (а.с. 6).
Згідно із розрахунком пені (а.с. 11) та витягом з інтегрованої картки платника податку Приватного підприємства "Карла Маркса-2" з податку на додану вартість (а.с. 78-81) ГУ ДПС у Сумській області нарахувало позивачу пеню у загальному розмірі 191 877  грн. 34 коп., в тому числі:
- у розмірі 135 582,18 грн. на грошове зобов`язання 141 367 грн., починаючи з 30.03.2016 по 15.11.2019, кількість днів - 1326;
-  у розмірі 56 295,16 грн. на грошове зобов`язання 69 592 грн. починаючи з 30.04.2016 по15.11.201, кількість днів  - 1295.
Як вбачається з листа Конотопського  управління ГУ ДПС у Сумській області від 26.05.2020, згідно даних ІТС "Податковий блок" станом на 26.05.2020  податкова вимога від 29.11.2019 № 110842-50 по ПП "Карла Маркса - 2" (код ЄДРПОУ - 34264605) вважається відкликаною відповідно до ст. 60 Податкового кодексу України в зв`язку із сплатою (платіжне доручення № 5433 від 24.12.2019 на 96032,88 грн.) (а.с. 164).
Не погодившись із такими діями відповідача та стверджуючи, що погашення грошових зобов`язань у сумі 210 959 грн, нарахованих згідно податкового повідомлення-рішення від 15.02.2019 №0000511401 було проведено 22.02.2019 згідно платіжного доручення № 553, тобто в межах строку встановленого пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 141 367 грн та у сумі 69 592 грн виникли у позивача внаслідок проведеної податковим органом перевірки та встановлених порушень податкового законодавства. Отже, строк їх сплати розпочинається з наступного дня після отримання відповідного податкового повідомлення-рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі - ПК України).
Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено поняття пені як суми коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Відповідно до пункту 111.2 статті 111 Податкового кодексу України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин),  нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (підпункт 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПКу України).
Аналіз вказаних норм Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Тобто нарахування пені за правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України здійснюється у випадку пропуску граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.
При цьому статтею 129 ПК України в редакції, чинній з 01.01.2017 не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження, у зв`язку з чим підпункт 129.1.2 пункту 129.1 ст.129 Податкового кодексу України (в редакції на час прийняття податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги) не міг бути застосований податковим органом для розрахунку пені, оскільки такий пункт встановлює момент з якого може бути нарахована пеня на податкове зобов`язання, визначене контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок.
У даному ж випадку нарахування проведено на суму визначеного грошового зобов`язання за наслідками проведення планової перевірки.
Отже, в контексті спірних правовідносин нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), тобто через 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.
Аналогічна правова позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеної  у постанові від 08.10.2019 по справі № 520/3060/19.
З огляду на матеріали справи, погашення грошових зобов`язань у сумі 141 367 грн та у сумі 69 592 грн, нарахованих згідно податкового повідомлення-рішення від 15.02.2019 №0000511401, було проведено 22.02.2019 згідно платіжного доручення № 553(а.с. 7), тобто в межах строку встановленого пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування пені, яке проведено ГУ ДПС У Сумській області у розмірі 135 582,18 грн на суму грошового зобов`язання 141 367 грн та у розмірі 56 295,16 грн на суму грошового зобов`язання 69 592 грн, є необґрунтованим, а податкова вимога від 29.11.2019 № 110842-50 - безпідставною.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів відхиляє доводи відповідача в апеляційній скарзі  про те, що нарахування пені має розпочинатися з наступного дня після спливу строків сплати податкових зобов`язань, передбачених пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, відповідно до якої сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що у даному випадку зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 141 367 грн та у сумі 69 592 грн виникли у позивача внаслідок проведеної податковим органом перевірки та встановлених порушень податкового законодавства, а не внаслідок подання ним податкової декларації.  Отже, строк їх сплати розпочинається з наступного дня після отримання відповідного податкового повідомлення-рішення, що й було зроблено позивачем, який, визнавши за результатами податкової перевірки обов`язок зі сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 210 959 грн, сплатив вказану суму ще до моменту винесення податкового повідомлення-рішення від 29.10.2019 № 0000900501.
Колегія суддів уважає помилковими доводи заявника апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення не було враховано, що нормами Податкового кодексу України передбачено застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету, оскільки в межах розгляду цієї справи доведеним є  факт того, що позивач вказані суми грошового зобов`язання не декларував, що свідчить про відсутність головної умови для нарахування пені при стягнення податкового боргу - наявність узгодженої суми боргу. 
Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем сплачено податковий борг у сумі 96032,88 грн, отже податкова вимога від 29.11.2019  №110842-50 є відкликаною, що свідчить про відсутність факту порушення оскаржуваною податковою вимогою прав та законних інтересів позивача, оскільки спірний акт індивідуальної дії не має юридичного значення, тобто не може слугувати підставою для стягнення податкового боргу у зв`язку із відкликанням такої податкової вимоги. 
Такі доводи податкового органу в апеляційній скарзі  про неможливість оскарження позивачем спірної у даній справі податкової вимоги з огляду на добровільну сплату визначених ними сум грошових зобов`язань колегія суддів відхиляє, адже обставини відкликання рішень контролюючого органу в силу положень підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України не відновлюють становище позивача, яке існувало до моменту їх прийняття, та не можуть позбавляти права особи в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо остання вважає, що рішеннями суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
При цьому колегія суддів на противагу доводам відповідача в апеляційній скарзі ураховує правової позиції, висловлені у  постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №818/1331/17 (адміністративне провадження №К/9901/10708/18), від 29.03.2018 у справі №804/2719/17 (адміністративне провадження №К/9901/39456/18), відповідно до яких обставини відкликання податкового повідомлення-рішення чи податкової вимоги на підставі пп. 60.1.1 п.60.1 ст.60 ПК України не є перешкодою для його скасування, позаяк не відновлюють становище позивача, яке існувало до моменту прийняття такого рішення.
Щодо обраного у цій справі способу захисту порушених прав, колегія суддів зазначає таке.
В Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 зазначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.
Таким чином, враховуючи протиправність дій відповідача щодо нарахування підприємству пені за вказаний період, відсутність правових підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності, належним способом захисту, що відновить порушені права позивача, є коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки шляхом виключення пені  у розмірі 191 877,34 грн.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 825/999/17 (адміністративне провадження №К/9901/39491/18).
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та про обраний у цій справі спосіб захисту порушених прав позивача, в той час як доводи апеляційної скарги зазначених  висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 по справі  № 480/312/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	Г.Є. Бершов    В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено  22.03.2021.