ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 січня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/3851/19 
Номер провадження 22-ц/816/61/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 19 червня 2019 рокув складі судді Сидоренко А.П., постановленої у м. Суми,

в с т а н о в и в:

18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 20000 доларів США боргу, еквівалентних 526000 грн. Вимоги позову мотивовано тим, що 01 липня 2016 року відповідач отримав у позику спірну суму для придбання квартири АДРЕСА_1 , борг зобов`язався повернути до 01 липня 2017 року, про що написав розписку, проте кошти в обумовлений строк не повернув.
Крім того, 18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Вимоги заяви обґрунтовані тим, що спірну суму коштів заявниця позичила відповідачу для придбання квартири, проте вимогу повернути борг ОСОБА_2 виконувати відмовляється, а тим більше має намір продати вказану квартиру, про що було розміщено оголошення в мережі Інтернет. На думку заявниці, невжиття обраного нею способу забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення, а застосування вказаного заходу забезпечення позову не порушуватиме прав та законних інтересів відповідача чи інших осіб, які не є учасниками справи.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
В порядку забезпечення позову накладено в межах ціни позову на суму 526000 грн арешт на квартиру: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 39796180000, загальною площею 130 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Допущено негайне викання ухвали про забезпечення позову.
Товариство з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» (далі – ТОВ «РІО ФІН»)з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилось, просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали квартира АДРЕСА_1 була предметом іпотеки, а іпотекодержателем з 30 квітня 2019 року було ТОВ «РІО ФІН», яке набуло право власності на предмет іпотеки 01 липня 2019 року.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Боримська І.О. вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.
Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи. Клопотання представника відповідача – адвоката Сіліної М.Д. про відкладення розгляду справи у зв`язку з ускладненням погодніх умов та карантинних заходів задоволенню не підлягає, оскільки явка сторін не є обов`язковою, а позиція відповідача і його представника є чіткою і зрозумілою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта – адвоката Єлисеєва Є.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості наведених у заяві позивачки доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком місцевого суду, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. 
Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Таким чином, забезпечення позову – це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Причому заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Проте, зазначених вимог процесуального закону суд першої інстанції не врахував, зокрема, не з`ясував, чи порушуються інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідного заходу забезпечення позову у виді арешту квартири АДРЕСА_1 .
Так, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з 30 квітня 2019 року новим іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 зареєстровано ТОВ «РІО ФІН», відповідно, з 30 квітня 2019 року зареєстровано нового обтяжувача - ТОВ «РІО ФІН».
Крім того, з 01 липня 2019 року право власності відповідача ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1  припинено, оскільки з цього часу новим власником квартири є ТОВ «РІО ФІН» (а.с. 67-75).
Натомість, суд першої інстанції взяв до уваги неповну Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у якій зазначено, що станом на 08 липня 2016 року власником вказаної вище квартири дійсно є відповідач ОСОБА_2 , а решта відомостей, зокрема щодо обтяжень та реєстрації іпотек, відсутні.
На день постановлення оскаржуваної ухвали, тобто 19 червня 2019 року, суд першої інстанції не перевірив поданої позивачкою інформації відносно власників, дійсних обтяжень та іпотекодержателей квартири АДРЕСА_1 , хоча мав такий обов`язок та можливість.
Отже, забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 призвело до порушення прав ТОВ «РІО ФІН», як іпотекодержателя цього майна на день постановлення оскаржуваної ухвали 19 червня 2019 року, а також як власника з 01 липня 2019 року арештованого нерухомого майна, оскільки таким чином було обмежене право іпотекодержателя та в послідуючому власника реалізувати свої права відносно нерухомого майна.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права ( частина 1 статті 376 ЦПК України).
Отже, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, ухвала Зарічного районного суду міста Суми від 19 червня 2019 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО ФІН» задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 19 червня 2019 рокускасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 130 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39796180000, відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач – В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко