ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року 
м. Київ
справа №819/1460/16
адміністративне провадження №К/9901/42769/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого  - Бучик А.Ю.,
суддів -  Мороз Л.Л., Стеценка С.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року (колегія суддів: Рибачук А.І., Багрій В.М., Старунський Д.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держгеокадастру у м.Тернополі, треті особи: Тернопільська міська рада, Відокремлений підрозділ управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №2 Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця», Приватне підприємство «Тернопільський край», про визнання протиправним та скасування висновку, та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач  звернувся до суду з позовом до відділу Держгеокадастру у м. Тернополі, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати висновок відповідача про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для обслуговування гаража за адресою: АДРЕСА_1 від 24 листопада 2015 року № 34-1919-99.5-331/15-15 та зобов`язати відповідача надати висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для обслуговування гаража.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня           2017 року позов задоволено.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31  серпня  2017  року постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року скасовано та ухвалено нову, якою відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції,  позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись  на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі постанову  суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що висновок відповідача про відмову погодити проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для обслуговування гаража по АДРЕСА_1 з підстав відсутності письмової згоди землекористувача на її вилучення є протиправним, оскільки вказана земельна ділянка не перебуває у власності чи користуванні будь - яких фізичних або юридичних осіб.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.09.2017 відкрито касаційне провадження.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Справу передано до Верховного Суду. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами встановлено, що 04 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської міської ради із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.01 га для обслуговування (будівництва) гаража за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Тернопільської міської ради від 28 листопада 2014 року № 6/53/96 позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального гаража за адресою   АДРЕСА_1 .
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було розроблено ПП «Тернопільський край» та подано на погодження до відділу Держгеокадастру у                         м. Тернополі.
Відділом Держгеокадастру у м. Тернополі відмовлено ОСОБА_1 у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування гаража за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю даного проекту вимогам статей 116, 118, 141, 198 Земельного Кодексу України, статті 50 Закону України «Про землеустрій», про що складено відповідний висновок від 24  листопада  2015 року № 34-1919-99.5-331/15-15. У вказаному висновку зазначено недоліки, які підлягають усуненню та спосіб їх усунення, а саме: уточнити відомості? за рахунок яких земель відводиться вказана земельна ділянка та доповнити вказаний висновок письмовою згодою (засвідченою нотаріально) землекористувача на її вилучення, матеріалами геодезичних вишукувань землевпорядного проектування, викопіюваннями з кадастрової карти (плану).
Не погодившись із вказаним висновком, позивач оскаржив його до суду. 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування гаража за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у відокремленого підрозділу управління будівельно - монтажних робіт і цивільних споруд № 2 Державного територіально - галузевого об`єднання «Львівська залізниця» відсутні будь - які правовстановлюючі документи щодо вказаної земельної ділянки, а відповідно така вважається вільною.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції, що вказана земельна ділянка є вільною, оскільки вона обліковувалась за відокремленим підрозділом управління будівельно - монтажних робіт і цивільних споруд № 2 Державного територіально - галузевого об`єднання «Львівська залізниця», за що останній сплачує земельний податок. Відтак, відмова у погодженні поданого проекту є правомірною.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами частини четвертої статті 123 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до частин п`ятої - восьмої статті 186-1 Земельного Кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.
Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.
У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).
Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.
Відповідно до частини третьої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально ( у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що з наявної в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування індивідуального гаража за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленої Приватним підприємством «Тернопільський край» пояснювальної записки, вбачається, що земельну ділянку площею 0.0100 га передбачалося передати у власність ОСОБА_1 саме за рахунок земель відокремленого підрозділу управління будівельно - монтажних робіт і цивільних споруд № 2 Державного територіально - галузевого об`єднання «Львівська залізниця».
Вказане підтверджується  відповідно до земельної обліково - статистичної звітності форми 6-ЗЕМ та 2- ЗЕМ (підготовленої за допомогою програмного комплексу «Земля») станом на 01 січня  2016 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 , пл.  0,2016 га обліковувалась за відокремленим підрозділом управління будівельно - монтажних робіт і цивільних споруд № 2 Державного територіально - галузевого об`єднання «Львівська залізниця».
Згідно листа відокремленим підрозділом управління будівельно - монтажних робіт і цивільних споруд № 2 Державного територіально - галузевого об`єднання «Львівська залізниця» листа від 01 вересня 2015 року № 81 видно, що він є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 та сплачує відповідний податок за користування вказаною земельною ділянкою.
Доказів протилежного позивачем не подано.
Отже, колегія погоджується  з висновком суду апеляційної інстанції, що вимога відповідача щодо надання письмової згоди (засвідченою нотаріально) землекористувача на вилучення запитуваної земельної ділянки при погодженні  проекту землеустрою містить легітимну мету та повністю відповідає ст.50 Закону України «Про землеустрій».
Отже, відмовляючи у погодженні проектів землеустрою Управління Держгеокадастру діяло у межах закону та відповідно до покладених на нього повноважень, відтак рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ґрунтується на правильному правозастосуванні.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року залишити  без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Головуючий                                                                                               А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                  Л.Л. Мороз 
                                                                                                            
                                                                                          С.Г. Стеценко