ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7890/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді                    Грибан І.О.,
суддів:                              Ключковича В.Ю.,
                                                  Парінова А.Б.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

УС Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області    в якому просив суд:
- визнати протиправним дії відповідача щодо внесення 17 грудня 2019 року додаткових відомостей до запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під номером  17127375, згідно з якими визначено розмір основного зобов`язання позивача в сумі 1143406,48 грн., визначено об`єктом обтяження інше рухоме майно позивача, майно на яке позивач набуде право власності у майбутньому та зобов`язати відповідача виключити ці додаткові відомості із Державного реєстру обтяжень рухомого майна.  
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Київській області щодо внесення 17 грудня 2019 року додаткових відомостей до запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під номером 17127375.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС у Київській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, та посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує, зокрема тим, що Витягом про державну реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна станом на 12 травня 2020 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинено обтяження за реєстраційним номером запису 17127375. Також зазначав: «оскільки у спірних відносинах відсутнє порушення прав позивача у зв`язку з відкликанням таких в силу закону, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача».
З огляду на зазначене, Головне управління ДПС у Київській області вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також не повне з`ясування обставин справи мало наслідком прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, яке відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року без змін.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що ГУ ДПС у Київській області сформовано податкову вимогу від 26 грудня 2017 року №970-52, згідно якої станом на 25 грудня 2017 року за позивачем обліковується податковий борг у розмірі 43 750, 00 грн.
19 жовтня 2018 року ГУ ДПС у Київській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №224.
Згідно з актом опису майна від 19 жовтня 2018 року №120 контролюючим органом проведено опис майна позивача на загальну суму 1 143 406, 48 грн, а саме: марка «BMW», модель «X5», 2017 року випуску, державний номерний знак - НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23 березня 2017 року серії НОМЕР_3 .
На підставі акта опису майна від 19 жовтня 2018 року №120, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис від 17 грудня 2019 року №17127375 про обтяження іншого рухомого майна позивача, на яке він набуде право власності у майбутньому, окрім автомобіля марки «BMW», модель «X5», 2017 року випуску, державний номерний знак - НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23 березня 2017 року серії НОМЕР_3 .
Не погоджуючись з діями відповідача щодо внесення 17 грудня 2019 року додаткових відомостей до запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під номером 17127375, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах наявне порушення прав позивача, оскільки припинення обтяження рухомого майна позивача у травні 2020 року не скасовує факту протиправності дій Головного управління Державної податкової служби у Київській області щодо внесення запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна у грудні 2019 року.
          Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам та фактам, колегія судді звертає увагу на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
          Згідно з пп.  14.1.153  п.  14.1  ст.  14 Податкового кодексу України  податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
          У свою чергу, згідно з пп.  14.1.175  п.  14.1  ст.  14 Податкового кодексу України  податковим бором є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до приписів п.  59.1  ст.  59 Податкового кодексу України  у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
          Пунктом  57.3  статті  57 Податкового кодексу України  встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту  54.3  статті  54  цього  Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
          Аналогічні правові норми визначені у Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого 30.06.2017 Наказом МФУ    № 610 (далі - Порядок).
          Так відповідно до приписів розділі ІІ цього Порядку податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.
          Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму:
- узгодженого грошового зобов`язання;
- непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.
          Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до  Кодексу, податкова  вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.
За приписами пункту 89.1. статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає:
у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;
у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.
Тобто, зі змісту наведених норм законодавства вбачається, що податкова вимога може бути прийнята виключно у випадку встановлення у платника податку суми несплаченого узгодженого грошового зобов`язання. При цьому, колегія суддів наголошує, що контролюючий орган не має права направляти податкову вимогу, якщо суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом, оскаржуються платником податків. Та, відповідно, вчиняти інші дії та приймати рішення, спрямовані на примусове стягнення сум нарахованих податкових зобов`язань. 
З матеріалів справи убачається, що підставою для запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про реєстрацію обтяження під номером 17127375 став акт опису майна від 19 жовтня 2018 року №120, складений згідно рішення відповідача від 19 жовтня 2018 року №224 про опис майна у податкову заставу.
В свою чергу, рішення про опис майна прийняте відповідачем на підставі податкової вимоги відповідача від 26 грудня 2017 року №970-52, винесеної через не сплату податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями - рішеннями від 30 серпня 2017 року №10883254 на суму 20 833, 33 грн, від 30 серпня 2017 року №108832220 на суму 22 916, 67 грн. 
Судом першої інстанції встановлено, що вказані податкові повідомлення-рішення  своєчасно та у встановленому законом порядку оскаржені позивачем  як в порядку  адміністративного оскарження, так і в судовому порядку, у зв`язку з чим, податкові зобов`язання є неузгодженими в силу приписів абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України.
Крім того, відповідачем під час  здійснення процедури адміністративного та судового оскарження податкових повідомлень-рішень винесено податкову вимогу від 26 грудня 2017 року №970-52, яка рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року №810/795/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року, визнано протиправною та скасовано.
В той же час, після ухвалення Київським окружним адміністративним судом рішення від 17.05.2018 про скасування податкової вимоги та до набрання рішенням суду законної сили, відповідачем складено акт опису майна від 19 жовтня 2018 року №120 у податкову заставу  та  23.10.2018 року внесено запис 17127375 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
          Отже, з наведеного слідує, що відповідачем не було дотримано вимог податкового законодавства та направлено позивачу вимогу про сплату боргу під час процедури оскарження позивачем рішення контролюючого органу, тобто внаслідок несплати позивачем неузгодженого грошового зобов`язання.
          Отже, оскільки у позивача був відсутній податковий борг, станом на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про опис майна у податкову заставу, колегія суддів вказує про протиправність зазначеного рішення, що відповідно є підставою для його скасування.
Колегія суддів звертає увагу, що  06 травня 2020 року, лише після відкриття провадження в даній справі, Відповідач припинив обтяження рухомого майна позивача за реєстраційним номером 17127375, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація припинення обтяження) від 12 травня 2020 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент звернення позивача  з даним позовом в суд, порушення його прав з боку відповідача продовжувало мати місце внаслідок існування в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідного запису. 
          При цьому, колегія суддів зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено процедури відкликання (скасування) рішення про опис майна у податкову заставу податковим органом в іншому порядку ніж за результатом задоволення скарги (позову) платника податків.
          Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх рішень.
          Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що припинення обтяження рухомого майна позивача 12 травня 2020 року не спростовує наявності факту протиправних дій відповідача щодо внесення запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна у 17 грудня 2019 року під номером 17127375.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.
У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2020  року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                                      І.О. Грибан
Судді:                                                                                          В.Ю. Ключкович
                                                                                                    А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 18.02.2021р.)