ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 р. 	Справа № 480/1938/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета,  м. Суми, по справі № 480/1938/20
за позовом              фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до              Головного управління ДПС у Сумській області                      
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Сумській області, контролюючий орган, податковий орган), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.03.2020 № 0000363201 про накладення штрафу в розмірі 17000,00 грн та № 0000373201 про накладення штрафу в розмірі 510,00 грн, та розподілити судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення-рішення від 05.03.2020 № 0000363201 та № 0000373201 є протиправними та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках відповідача щодо відсутності у позивача ліцензії при продажу алкоголю 02.02.2020. З посиланням на правові висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах, стверджує, що наявна ліцензія діяла і 02.02.2020, а тому при здійсненні господарської діяльності з роздрібної торгівлі алкоголем в цей день, позивач не порушила вимоги ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". Також вказує на те, що з акту перевірки неможливо встановити відсутність яких саме документів слугувало підставою для накладання штрафу у розмір 510 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі № 480/1938/20 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 05.03.2020 № 0000363201 про застосування штрафу в розмірі 17000,00 грн та податкове повідомлення-рішення від 05.03.2020 № 0000373201 про застосування штрафу в розмірі 510,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, код ЄДРПОУ 43144399) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 840,80 грн.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі № 480/1938/20 та прийняти нове рішення, яким в позову задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що перевіркою встановлено, що у періоді з 02.02.2020 по 06.02.2020 у ФОП ОСОБА_1 була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при цьому 02.02.2020 позивач здійснювала реалізацію таких напоїв, що нею не заперечується. Вказане є порушенням ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". Крім того в ході проведення фактичної перевірки позивачем не було надано супровідних документів на отримання алкогольних напоїв у зв`язку із чим, відповідно до п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф.
Позивач в наданому до суду апеляційної інстанції письмовому відзиві просила суд відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки суд повно та всебічно дослідив обставини справи та прийняв вірне рішення; наполягала на протиправності оскаржених податкових повідомлень-рішень з підстав та мотивів, викладених в позові.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, заслухавши доводи представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Сумській області не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 12.02.2020 № 273, направлень на проведення перевірки від 12.02.2020 № 402 та № 403, посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.
Перевірка проведена в кафе за адресою: АДРЕСА_2 , в якому господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_1 .
За результатами вказаної перевірки складено акт від 13.02.2020 № 150/18-28-32-01/ НОМЕР_2 , яким встановлено, що у період з 02.02.2020 по 06.02.2020 у ФОП ОСОБА_1 була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Дія попередньої ліцензії завершилась 01.02.2020, а наступна ліцензія діє з 07.02.2020.
Також актом встановлено, що в період відсутності ліцензії, 02.02.2020 ФОП ОСОБА_1 здійснювала реалізацію алкогольних напоїв, що є порушенням ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (а.с. 10-11).
На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Сумській області прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, а саме від 05.03.2020 № 0000363201 про застосування штрафу в розмірі 17000,00 грн (а.с. 7) та № 0000373201 про застосування штрафу в розмірі 510,00 грн. на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України (а.с. 9).
Не погодившись з вказаними податковими повідомлення-рішення, позивач звернулася до суду з цим позовом про їх скасування.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірності податкового повідомлення-рішення від 05.03.2020 № 0000363201 та не надано доказів наявності підстав для застосування штрафу за податковим повідомленням-рішенням від 05.03.2020 № 0000373201.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, фактичною підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення від від 05.03.2020 № 0000363201 про застосування штрафу у розмірі 17000 грн слугував висновок податкового органу, викладений в акті перевірки від 13.02.2020 № 150/18-28-32-01/ НОМЕР_2 , про відсутність у ФОП ОСОБА_1 під час продажу алкоголю 02.02.2020 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
Крім того, з посиланням на п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, за ненадання ФОП ОСОБА_1 супровідних документів на отримання алкогольних напоїв, на підставі п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, за податковим повідомленням-рішенням від 05.03.2020 № 0000373201 до позивача застосовано  штраф в розмірі 510,00 грн.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначаються Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (надалі – Закон № 481-95-ВР).
Відповідно до ч. 13 ст. 15 Закону № 481-95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Відповідно до положень ст.1 Закону № 481-95-ВР у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.
Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону № 481-95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 481-95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Відповідно до положень абз. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 481-95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Також приписами абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону № 481-95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач мала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 1819030820190016 терміном дії з 02.02.2019 до 02.02.2020. Крім того позивач має діючу ліцензію № 18190308202000166 терміном дії з 07.02.2020 до 07.02.2021.
Так, в матеріалах цієї справи містяться копії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 18190308201900163, виданої ФОП ОСОБА_1 терміном дії з 02.02.2019 до 02.02.2020 (а.с. 12) та № 18190308202000166 терміном дії з 07.02.2020 до 07.02.2021 (а.с. 13).
Позивач не заперечує того факту, що 02.02.2020 в належному їй кафе здійснювалась реалізація алкогольних напоїв на підтвердження чого надала копії фіскальних чеків № 22800, № 22801, № 22799, № 22802, № 22798 (а.с. 14). При цьому позивач зазначає, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 18190308201900163 діяла не до 01.02.2020 як зазначив відповідач, а до 02.02.2020 включно.
Положеннями ч. 29 ст. 15 Закону № 481-95-ВР передбачено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).
Відтак, з огляду на наведену норму слід дійти висновку, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими органами терміном на один рік, що дорівнює 365 календарним дням.
Тимчасовий порядок видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.1996 № 493, в редакції чинній на момент видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 1819030820190016 терміном дії з 02.02.2019 до 02.02.2020 (далі - Порядок № 493).
Згідно з пунктами 23, 25 Порядку № 493 роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може провадитися суб`єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності, в тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування. У ліцензії зазначається:
- на лицьовому боці: найменування органу, що її видав; вид товарів (алкогольні напої чи тютюнові вироби), на право реалізації яких видано ліцензію; для юридичних осіб - найменування та місцезнаходження, номер телефону, факс (за їх наявності); для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані (серія, номер, ким і коли виданий, місце проживання), номер телефону (за його наявності); ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності; місце торгівлі; адреси відокремлених від роздрібної мережі місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії; посада, прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка підписала ліцензію;
- на зворотному боці: відмітки про поточне (щоквартальне) внесення плати за ліцензію; відмітка про реєстрацію ліцензії в державній податковій інспекції, а в сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта підприємницької діяльності.
З аналізу вищевикладених норм вбачається, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібний продаж певних видів алкогольних та тютюнових виробів, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлюються на спеціальних бланках та повинні містити необхідні відомості, зокрема термін дії.
Положеннями Цивільного кодексу України визначено як поняття «строку», так і «терміну», які не є тотожними.
Отже, відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. При цьому під терміном слід розуміти певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що згідно із наведеними положеннями Закону № 481-95-ВР вживається поняття «термін дії ліцензії» на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, який, відповідно до частини другої статті 252 Цивільного кодексу України, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Як встановлено судом під час розгляду справи, підприємство позивача отримало ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний номер ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 1819030820190016 терміном дії з 02.02.2019 до 02.02.2020.
Отже, термін дії зазначеної ліцензії був встановлений повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.
З урахуванням наведеного самостійного зазначення контролюючим органом в ліцензії кінцевої календарної дати її дії «до 02.02.2020» та положень Цивільного кодексу України, слід дійти висновку про відсутність в діях позивача порушень вимог Закону № 481-95-ВР, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару в останній день чинності ліцензії – 02.02.2020.
Зазначена позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановам від 28.08.2018 по справі №814/4170/15, від 25.04.2018 по справі №821/573/19, від 25.04.2018 по справі №815/4720/16, від 14.08.2018 по справі № 803/1387/17, яка є обов`язковою для врахування судами щодо застосування норм права у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України.
З огляду на вказане, посилання податкового органу на те, що попередня ліцензія позивача втратила чинність 01.02.2020 о 23:59 є хибним.
Тобто реалізація ФОП ОСОБА_1 алкогольних напоїв 02.02.2020 відповідала вимогам Закону № 481-95-ВР, оскільки здійснювалась за наявності відповідної ліцензії, яка діяла до 02.02.2020 включно.
Колегія суддів вважає неприйнятним посилання відповідача у відзиві на позов на те, що в заяві позивач просила видати їй ліцензію з терміном дії по 01.02.2020, оскільки господарську діяльність щодо реалізації товару позивач здійснює не згідно з заявами, а згідно з ліцензіями з урахуванням всіх термінів діяльності, визначених саме податковим органом. Строк дії спірної ліцензії із терміном дії до 02.02.2020 зазначено самим відповідачем - Головним управлінням ДФС у Сумській області за підписом начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Б.Пересадько (а.с.12). 
Таким чином господарську діяльність із правом роздрібної торгівлі алкогольними напоями позивач мала право здійснювати до 02.02.2020.
З огляду на що ГУ ДПС у Сумській області дійшло необґрунтованого висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 20 ст. 15 Закону № 481-95-ВР в частині відсутності ліцензії при продажу алкоголю, відсутні підстави для винесення податкового повідомлення-рішення від 05.03.2020 № 0000363201 про накладення штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 05.03.2020 № 0000373201, колегія суддів зазначає наступне.
З акту фактичної перевірки вбачається, що позивачем не забезпечено зберігання документів протягом 1095 днів, чим порушено вимоги п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України. 
У відзиві на позов відповідач зазначив, що в ході проведення фактичної перевірки супровідні документи на отримання алкогольних напоїв не були надані.
Відповідно до п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Проте, колегія суддів зазначає, що в акті фактичної перевірки не вказано, зберігання яких саме документів не забезпечено позивачем, опис таких документів не наведено, а також відсутні відомості про відмову ФОП ОСОБА_1 надавати такі документи або пояснення щодо їх втрати.
Згідно часини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Всупереч наведеним вимогам відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності винесення податкових повідомлень-рішень від 05.03.2020 № 0000373201 та № 0000363201.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення від 05.03.2020 № 0000363201 та № 0000373201 винесені відповідачем не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття, а відтак, є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі № 480/1938/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова