ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 січня 2021 року

м. Харків

справа № 635/901/19

провадження № 22-ц/818/255/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивачі: керівник місцевої прокуратури № 6 Харківської області Яковлева А.С. в інтересах держави в особі Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства,

відповідачі: Харківська районна державна адміністрація Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом керівника місцевої прокуратури № 6 Харківської області Яковлева А.С. в інтересах держави в особі Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства до Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, витребування та скасування державної реєстрації земельних ділянок, з апеляційною скаргою прокуратури Харківської області на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року, постановлене у складі судді Савченка Д.М., в залі суду в м. Харків,

встановив :

У лютому 2019 року керівник місцевої прокуратури № 6 Харківської області Яковлев А.С. звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 25 листопада 2009 року № 1898 «Про затвердження матеріалів вибору місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині затвердження матеріалів вибору місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07 грудня 2009 року № 2034 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині затвердження проекту землеустрою та безоплатної передачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у власність земельних ділянок; визнати недійсним державний акт на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку 6311200000:30:012:0001 площею 2,0000 га, розташовану за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківського району Харківської області, Серії ЯИ № 780966 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 11 лютого 2010 року за № 011067800142; визнати недійсним державний акт на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку 6311200000:30:012:0002 площею 2,0000 га, розташовану за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківського району Харківської області, Серії ЯИ № 780965 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 11 лютого 2010 року за № 011067800143; витребувати на користь держави в особі Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00993165) із незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) земельну ділянку 6311200000:30:012:0001 загальною площею 2,0000 га, розташовану за межами населених пунктів на території Люботинської міської ради Харківської області; витребувати на користь держави в особі Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» (код ЄДРПОУ 00993165) із незаконного володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) земельну ділянку 6311200000:30:012:0002 загальною площею 2,0000 га, розташовану за межами населених пунктів на території Люботинської міської ради Харківської області; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки 6311200000:30:012:0001 шляхом скасування її кадастрового номера та перенесення відомостей про неї до архівного шару даних геоінформаційної системи; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки 6311200000:30:012:0002 шляхом скасування її кадастрового номера та перенесення відомостей про неї до архівного шару даних геоінформаційної системи; судовий збір стягнути з відповідачів за такими реквізитами: прокуратура Харківської області, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, код 820172, рахунок 35212041007171, код класифікації видатків бюджету - 2800.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що з метою захисту інтересів держави місцева прокуратура звернулася до ДП «Жовтневий лісгосп» та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, проінформувавши останніх про встановлені порушення та надавши строк до 10 грудня 2018 року для самостійного вжиття заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на захист інтересів держави за встановленим фактом. Станом на 01 лютого 2019 року порушення інтересів держави залишаються не усунутими. Відповідні заходи цивільно-правового характеру уповноваженими органами не вжито. Таким чином, має місце факт бездіяльності органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. ДП «Жовтневий лісгосп» та Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства, за наявності даних про порушення законних інтересів держави, не здійснюють відповідних та належних заходів, спрямованих на їх захист та поновлення. Тому позивач вважає, що наявні визначені законом підстави для звернення до суду прокурора для захисту інтересів держави.  Підставою для звернення прокурора із даною позовною заявою стало порушення інтересів держави, а саме розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 25 листопада 2009 року № 1898 «Про затвердження матеріалів вибору місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_5 ,  ОСОБА_3  та ОСОБА_2  надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною орієнтовною площею 6,0000 га (орієнтовно по 2,0000 га кожному), за рахунок земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля), які знаходяться за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківського району Харківської області. На виконання вищевказаного розпорядження голови райдержадміністрації, на замовлення  ОСОБА_3  та ОСОБА_2  в 2009 році ПП «ЗЕМЛЕВПОРЯДНИК» виготовило проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Передбаченим до відведення ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2  земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери 6311200000:30:012:0001 загальною площею 2,0000 га та 6311200000:30:012:0002 загальною площею 2,0000 га відповідно. Дані земельні ділянки розташовані за межами населених пунктів на території Люботинської міської ради Харківської області. В подальшому, розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07 грудня 2009 року № 2034 «Про передачу у власність земельних ділянок» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельні ділянки загальною площею 6,0000 га (по 2,0000 га кожному), за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (сіножаті та пасовища), які розташовані за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківського району Харківської області, для ведення особистого селянського господарства. На виконання розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07 грудня 2009 року № 2034  ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку 6311200000:30:012:0001 площею 2,0000 га, а ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку 6311200000:30:012:0002 площею 2,0000 га. Позивачем встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності від 21 березня 2013 року серія та номер 1478330 земельні ділянки 6311200000:30:012:0001 та 6311200000:30:012:0002 на даний час перебувають у володінні ОСОБА_1 . Позивач вважає, що розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 25 листопада 2009 року № 1898 «Про затвердження матеріалів вибору місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», від 07 грудня 2009 року № 2034 «Про передачу у власність земельних ділянок» в частині відведення земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видані із грубим порушенням вимог земельного та лісового законодавства України, та підлягають визнанню незаконними і скасування, з огляду на те, що зазначені земельні ділянки мають перетин із землями лісогосподарського призначення ДП «Жовтневий лісгосп» Люботинського лісництва квартали 83 (виділ 1) та 4 (виділ 7 та 8). Дані сформовані земельні ділянки у встановленому законом порядку з постійного користування ДП «Жовтневий лісгосп» не вилучались. Жодних погоджень щодо відведення вказаних земель у власність громадянам ДП «Жовтневий лісгосп» не надавало. Підставою користування вказаними землями є базове лісовпорядкування, проведене у 2006 році Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект», під час якого Львівською державною лісовпорядною експедицією розроблені планово-картографічні матеріали лісовпорядкування ДП «Жовтневий лісгосп». Таким чином, на думку позивача, у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передано, зокрема, землі лісогосподарського призначення, які у встановленому законом порядку у ДП «Жовтневий лісгосп» не вилучались. Вважає, що Харківська районна державна адміністрація Харківської області при прийнятті вищевказаних розпоряджень в частині відведення земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , якими, по суті, змінено цільове призначення даних земель, грубо вийшла за межі наданих законом повноважень у сфері земельних та лісових відносин, оскільки розпорядження спірними земельними ділянками не належить до компетенції райдержадміністрації. 

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2020 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі прокуратура Харківської області просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокуратура Харківської області вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання, а в даному випадку жодних дій щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою Кабінет Міністрів України не вчиняв. В матеріалах справи також відсутні рішення уповноважених органів лісового господарства Харківської області про переведення спірних земельних ділянок з земель державного лісового фонду до категорії земель нелісових для використання у цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства. Оскільки розпорядження землями державного лісового фонду площею понад 1 (один) гектар належало до виключної компетенції Кабінету Міністрів України, рішення про вилучення таких земель із державної власності не приймалось, то, приймаючи оскаржуване розпорядження про передачу у власність спірних земельних ділянок Харківська районна державна адміністрація Харківської області діяла не на підставі, не в межах своїх повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема ЗК України та ЛК України. Вказані обставини в ході розгляду справи не спростовані належними та допустимими доказами. Вважає, що суд першої інстанції критично оцінив та відхилив посилання прокурора на спеціальний характер норм Лісового кодексу України та їх пріоритет перед нормами Земельного кодексу України та дійшов до висновку, що порядок надання земельних ділянок у власність чи користування визначається саме Земельним кодексом України, а норми іншого законодавства не повинні йому суперечити, тобто правова регламентація земельних відносин відбувається саме на засадах пріоритету норм земельного законодавства, не врахувавши водночас положення ст.ст. 56, 149, 164 ЗК України. Вказує, що згідно з п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання стосовно перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п.5 Прикінцевих положень ЛК України. Таким чином, зважаючи на наявні у ДП «Жовтневий лісгосп» плану лісонасаджень Люботинського лісництва, таксаційного опису Люботинського лісництва, саме останній є постійним лісокористувачем та землекористувачем спірних земельних ділянок. Таким чином, зважаючи на те, що Кабінетом Міністрів України не надавався дозвіл на вилучення спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення, а будь- яких інших доказів на противагу цьому відповідачами не надано та судом не встановлено, Харківською РДА незаконно видано два розпорядження щодо відведення останньої у якості земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, внаслідок чого спірні земельні ділянки передано у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , із одночасним незаконним її вилученням у ДП «Жовтневий лісгосп». Вказує, що у зв`язку з відсутністю прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу спірних земельних ділянок у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , у силу ст. 122 ЗК України відповідне право останніми набуто незаконно. 

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга прокуратури Харківської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18  (№ 12-194гс19).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації № 1989 від 25 листопада 2009 року (т. 1, а.с. 23, 24) ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 6,00 га (кожному по 2,00 га) за рахунок земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля), які знаходяться за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківського району Харківської області. 

На підставі вказаного розпорядження голови Харківської РДА на замовлення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 виготовлено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Люботинської міської ради (за межами населеного пункту) Харківського району Харківської області (т. 1, а.с. 26-47).

Висновком Управління Держкомзему у Харківському районі Харківської області від 05.11.2009 № 3712/1 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства без зміни цільового призначення категорії земель ОСОБА_3 на території Люботинської міської ради (за межами населеного пункту) Харківського району при дотриманні наступних умов: використовувати земельні ділянки з дотриманням містобудівних, санітарно-епідеміологічних, екологічних та інших вимог та правил (т. 1, а.с. 29, 30).

Висновком Управління Держкомзему у Харківському районі Харківської області від 05.11.2009 № 3711/1 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства без зміни цільового призначення категорії земель ОСОБА_2 на території Люботинської міської ради (за межами населеного пункту) Харківського району при дотриманні наступних умов: використовувати земельні ділянки з дотриманням містобудівних, санітарно-епідеміологічних, екологічних та інших вимог та правил (т. 1, а.с. 40, 41).

Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації № 2034 від 07 грудня 2009 року передано безоплатно у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 земельні ділянки сіножатей площею 2,00 га кожній, ОСОБА_5 земельну ділянку пасовищ площею 2,00 га, загальною площею 6,00 га, за рахунок земель запасу, сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь, які розташовані за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківського району Харківської області, для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 49-51).

На підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07 грудня 2009 року № 2034 ОСОБА_3 видано Державний акт від 11 лютого 2010 року на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6311200000:30:012:0001 площею 2,0000 га на території Люботинської міської ради Харківського району Харківської області (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 53).

На підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07 грудня 2009 року № 2034 ОСОБА_2 видано Державний акт від 11 лютого 2010 року на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6311200000:30:012:0002 площею 2,0000 га на території Люботинської міської ради Харківського району Харківської області (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 54).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником земельних ділянок кадастровий номер 6311200000:30:012:0001 та 6311200000:30:012:0002 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право власності, виданих 21.03.2013 реєстраційною службою Харківського районного управління юстиції Харківської області (т. 1, а.с. 55, 56).

Відповідно до ч.1 ст. 116 та п.6 ч .1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства-не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність. На такий орган покладено обов`язок провести розгляд клопотання у місячний строк і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж мотивовану відмову у його наданні. При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Листом від 21.11.2018 № 02-07/1072 ДП «Жовтневе лісове господарство» проінформувало Харківську місцеву прокуратуру № 6 про те, що згідно з матеріалами лісовпорядкування 2006 року земельна ділянка з кадастровим номером 6311200000:30:012:0002 загальною площею 2,00 га майже повністю знаходиться в кварталі 83 та лише має частковий перетин з лісогосподарськими землями ДП «Жовтневий лісгосп» Люботинського лісництва квартал 4 виділ 7 і 8. Акти на право постійного користування землями лісогосподарського призначення кварталів 83 і 4 Люботинського лісництва ДП «Жовтневий лісгосп» відсутні. Підставою для користування лісогосподарськими землями є матеріали лісовпорядкування згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, а саме планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Під час базового лісовпорядкування, яке було проведене в 2006 році Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням «Укрдержліспроект» Львівської державної лісовпорядної експедиції розроблені планово-картографічні матеріали лісовпорядкування ДП «Жовтневий лісгосп»: плани лісонасаджень в масштабі 1:25000 та планшети в масштабі 1:10000. Також у листі повідомлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6311200000:30:012:0001 та 6311200000:30:012:0002 у встановленому чинним законодавством порядку з постійного користування ДП «Жовтневий лісгосп» не вилучались, жодних погоджень щодо відведення даних земель у власність громадянам і підприємствам ДП «Жовтневий лісгосп» не надавало (т. 1, а.с. 58-60). 

Згідно з Планом лісонасаджень Люботинського лісництва ДП «Жовтневе ЛГ» Харківської області Лісовпорядкування 2006 року М 1:25000 загальною площею 4428 га земельні ділянки з кадастровими номерами 6311200000:30:012:0001 та 6311200000:30:012:0002 знаходяться в межах лісового фонду ДП «Жовтневий ЛГ» Люботинське лісництво кв. 4 і кв. 83 (т. 1, а.с. 61-63).

З листа ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» № 437 від 05 жовтня 2018 року (т. 1, а.с. 68), адресованого керівнику Харківської місцевої прокуратури № 6, убачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6311200000:30:012:0001 має перетин з межами кварталу 83 Люботинського лісництва ДП «Жовтневий лісгосп», площа перетину становить приблизно 0,7950 га. Земельна ділянка з кадастровим номером 6311200000:30:012:0002 має перетин з межами кварталу 4 і 83 Люботинського лісництва ДП «Жовтневий лісгосп», площа перетину з кв. 83 становить приблизно 0,8838 га, а з кв. 4 - 0,2445 га. 

Вказані дані підтверджуються Схемою перетину меж земельних ділянок (т. 1, а.с. 69).

Листами від 01.02.2019 Харківською місцевою прокуратурою № 6 повідомлено в.о. директора Державного підприємства «Жовтневе лісове господарство» Діденка Д.О. та начальника Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства Зінченка О.І. в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про те, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6311200000:30:012:0001 площею 2,00 га та 6311200000:30:012:0002 площею 2,00 га мають перетин із землями лісогосподарського призначення ДП «Жовтневий лісгосп» Люботинського лісництва квартали 83 (виділ 1) та 4 (виділ 7 та 8). Враховуючи факт бездіяльності органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, місцева прокуратура має намір звернутися з позовною заявою до Харківського районного суду Харківської області з метою захисту інтересів держави в особі ДП «Жовтневий лісгосп» та управління за вказаним фактом (т. 1, а.с. 79-84).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що існування перетинів спірних земельних ділянок із землями лісового фонду належними та допустимими доказами не підтверджені. Відповідачу на праві власності належать будівлі, розташовані на спірних земельних ділянках, держава протягом тривалого часу не втручалась, а відповідачі відкрито та з дотриманням вимог закону користувались спірними земельними ділянками.

Між тим, з такими мотивами відмови у задоволенні позову колегія суддів не погоджується.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, зазначено у частині другій статті 3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Повноваження державних адміністрацій з питань земельних та лісових відносин визначаються Законом України «Про місцеві державні адміністрації», нормами земельного та лісового законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статті 31 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, у тому числі, передачу у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припинення права користування ними.

Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин визначені статтею 27 ЛК України, до яких, зокрема, належить передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 гектар, що перебувають у державній власності.

Стаття 57 ЛК України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства.

Відповідно до частини першої цієї статті в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України.

Аналогічне положення міститься й у статті 20 ЗК України.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені статтею 122 ЗК України, відповідно до частини сьомої якої Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу.

Зазначені статті визначають порядок вилучення певних земельних ділянок.

Згідно із частиною шостою статті 149 ЗК України обласні державні  адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Відповідно до частини дев`ятої статті 149 ЗК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси - площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою-восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що спірні земельні ділянки, які були передані у власність відповідачам розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації, мають площу 6,00 га по 2 га кожна.

Тобто, аналізуючи наведені вище норми права, вилучення спірних земельних лісових ділянок, а також їх передача у власність, відноситься до компетенції Кабінету Міністрів України. А, отже, й відновлення законності щодо вилучення та передачі у власність вказаних земельних ділянок відноситься до компетенції Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, керівник Харківської місцевої прокуратури № 6 обґрунтував підстави такого звернення необхідністю захисту прав ДП «Жовтневе лісове господарство» та Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Разом з тим, положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу  в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина перша статті 196 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з положеннями частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема: вирішує питання про вступ у справу інших осіб; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Суд першої інстанції, не взяв до уваги наведені вище норми цивільного процесуального права не сприяв учасникам процесу у реалізації ними їхніх процесуальних прав, не перевірив хто у даних правовідносинах є особою, яка повноважна розпоряджатися спірними землями, належно не з`ясував обґрунтованості звернення прокурора в інтересах держави з цим позовом,  а також не вирішив питання щодо можливості залучення до розгляду справи особи, до компетенції якої входить відновлення законності щодо вилучення та передачі у власність спірних земельних ділянок.

Аналогічного висновку в аналогічній справі дійшов Верховний Суд у постанові від 02 вересня 2020 року у справі № 635/1378/18.

На стадії апеляційного розгляду апеляційний суд позбавлений права відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України залучати осіб до участі у розгляді справи і не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Отже висновку про недоведеність вимог позивача по суті спору суд першої інстанції дійшов передчасно, з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий -                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді -                                                                        С.С. Кругова         

                                                                               О.В. Маміна