ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7511/20  Номер провадження 22-ц/814/316/21	Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А.М.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.
Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.
Секретар Ткаченко Т.І.

За участю: позивача ОСОБА_1 
представника відповідача – адв. Стасовської Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року
по справі за позовом  ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про захист прав споживачів.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року  ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду із вказаним позовом, уточненим в ході судового розгляду справи, до відповідача, посилаючись на те, що станом на 01.01.2017 року у особовому рахунку споживача вказано 0 грн. по заборгованості. При цьому, виконавець допустив припущення, що споживач не виконує договірні умови, але сам сплутав особові рахунки споживача по житловому фонду за адресою: АДРЕСА_1 та по нежитловому приміщенню по АДРЕСА_2 , тому явно порушив права власника і споживача у відповідності до вимог законодавства та свої права і обов`язки виконавця. 
Зазначає, що по особовому рахунку споживача (позивача) вказано наступні суми: на 01.01.2017 року на рахунку 0 боргу; 2018 рік: нараховані 16135 гривень, оплачено 14293 гривень, різницю 1842 гривень далі сплачено; 2019 рік: нараховані 11143 гривень, сплачено 10082 гривень, різницю 1062 гривень далі сплачено. По розрахункам видно, що суми 3770 гривень боргу, який вимагає виконавець, апріорі немає.
При цьому, з пенсії позивача у період з 08.2018 року по 03.2019 року судовими виконавцями було стягнуто за рішенням суду у справі №554/5383/18 на користь ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» - 5600,00 гривень по приміщенню за адресою: АДРЕСА_2 , але частини сум вписали на рахунок квартири і з помилками корегували у лютому 2019 року без відповідних розрахунків, акту чи таблиці. В подальшому виконавець продовжив незрозуміле стягнення боргу з особового рахунку його квартири за адресою: АДРЕСА_1 , -3770 гривень та інших витрат у серпні 2020 року на суму - 253,86 гривень. 
Окрім того, позивач виявив, що у розрахунку за січень 2019 року було нараховано - 2841,73 гривень, але оплачено 1742,67 гривень, тому сплатив борг січня 2019 року 1099,06 гривень, але дану суму поставили в іншу графу рахунку. Окрім того, за рішенням суду по справі №2/554/648/2014 у 2019 році стягнуто кошти за борги, які у рахунку з 2014 року до 2019 року не були вказані.
Відтак, позивач вважає, що ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» умисно порушило облік по рахунку та сплаті послуг, та такими протиправними діями завів споживача у борги, що є ціллю отримання своєї вигоди по інфляційним та річним процентам. Протиправні дії виконавця по заведенню споживача до боргу, із безперервними дзвінками та повідомленнями йому і його родині, нанесли значну шкоду, моральні страждання і відповідно вимушене його звернення про лікування до сімейного лікаря.
З урахуванням наведеного остаточно прохаввизнати, що у споживача ОСОБА_1 за 2019-2020 роки наявність боргу не доведено; ухвалити рішення про виправлення виконавцем по особовому рахунку споживача незаконно стягнутих і здвоєних сум; постановити рішення про стягнення з відповідача суми у 10000,00 гривень за нанесення споживачу ОСОБА_1 моральної шкоди.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про захист прав споживачів.

З цим рішенням не погодився позивач, який, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, яка була уточнена, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що на даний час ОСОБА_1 не отримував від ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» жодного акту звіряння взаємних рахунків по особовому рахунку №14-939/16-0 комунальних послуг за 2018-2021 роки, як цього вимагає Постанова КМУ №630 при взаємовідносинах виконавця і споживача, після подачі скарг споживачем.
Зауважує, що оскаржуване судове рішення не містить жодного обгрунтування по суті спору, надані позивачем докази та факти належним чином не оцінено, зокрема, не надано оцінку неточностям у розрахунках суми реального боргу позивача, якщо такий існує.
Також, апелянт в скарзі посилається на вимоги, які є аналогічними вимогам позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вважає, що скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду не підлягає скасуванню з таких підстав.
Зазначають, що, між сторонами склалися правовідносини з приводу постачання теплової енергії, та, у зв`язку з несвоєчасною оплатою послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з позивача та членів його сім`ї у судовому порядку була стягнута заборгованість за спожиту теплову енергію. Станом на 17.09.2020 року існує заборгованість позивача по справам: №554/5105/13-ц на суму 3732,05грн, у т.ч. основний борг 3502,65грн., №554/3387/14-ц на суму 3509,55грн, у т.ч. основний борг 1265,95грн; №554/2496/15-ц 243,60грн (судовий збір).
Вказують, що на сьогодні за адресою позивача: АДРЕСА_1 відкритий особовий рахунок та дані про зарахування/перерахування сум відповідачем самостійно з одного особового рахунку на інший (по житловому та нежитловому приміщенню) в матеріалах справи відсутні.
Зазначають також, що позивач є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , та по особовому рахунку станом на 17.09.2020р. по даному приміщенню також рахується заборгованість, стягнута рішеннями судів, зокрема, по справі: №554/5583/17 на суму 5748,11грн, у т.ч. 3758,83грн. основного боргу.
Щодо посилань позивача на те, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» сплутало особові рахунки по житловому та нежитловому приміщеннях, то зарахування/перерахування з одного особового рахунку на інший можливе лише з наявності письмової заяви споживача, на ім`я якого відкриті такі рахунки, однак, враховуючи те, що від ОСОБА_1 таких заяв не надходило зарахування/перерахування частини сум з одного особового рахунку на інший самостійно працівниками ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» виключено.
Зауважують, що, на виконання рішення суду по справі №554/13845/13-ц на особовий рахунок за адресою . АДРЕСА_1 надійшли кошти в сумі 177,36грн, утримані виконавчою службою з боржника ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу та 76,46грн. судового збору, та оскільки особові рахунки споживачів використовуються виключно для відображення нарахувань та оплат за спожиті послуги , зазначені суми в облік фінансових санкцій та судового збору згідно виконавчого документа №554/13845/13-ц, 2/554/648/2014.
З огляду на наведене підприємство діяло правомірно як щодо звернення до виконавчої служби з метою примусового стягнення, так і щодо зарахування утриманих з боржників коштів згідно з виконавчими документами.

У судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та прохала її відхилити.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасниківпроцесу, дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 

Судом першої інстанції вірно встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які надаються як за місцем проживання позивача за адресою . АДРЕСА_1 , так і за місцезнаходженням належного на праві власності позивачу нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 . 

Згідно з частиною 4 статті 81 ЦПК у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою послуг теплопостачання за вказаними адресами ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» неодноразово зверталося до суду щодо стягнення з позивача та членів його сім`ї заборгованості за спожиту теплову енергію.

       Так, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2003 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на корить ВП «Полтаватеплоенерго» 862,29 грн. в рахунок боргу по оплаті тепла і державне мито в сумі 51грн на користь держави (а.с.49).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.09.2013 року по справі № 554/5105/13-ц, яке набрало законної сили, позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» збитки в сумі 3502,65грн, судовий збір в сумі 229,40грн, а всього 3732,05грн. (а.с.22-23).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2014 року по справі № 154/13845/13-ц позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.10.2002 року по 01.01.2014 року у сумі 1048,66грн, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та судовий збір по 76,46 гривень з кожного (а.с.50-51).
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2014 року, змінено в частині розміру заборгованості та способу стягнення, зменшивши суму заборгованості з 1048,66грн до 1031,1грн, яку стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в рівних частках, а саме, з кожного по 343,70 грн. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.52-53).

Також, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.06.2014 року по справі №554/3387/14-ц, яке набрало законної сили, позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за надані послуги в сумі 5547,55грн, 2000грн. пені, 3% річних від простроченої суми – 87,46грн., а всього 7635,01грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судовий збір в сумі 243,60грн (а.с.24-29).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.01.2018 року, яке набрало законної сили, позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість у розмірі 4148,11грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судовий збір в сумі 1600грн (а.с.38-42).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за їх необгрунтованості, суд першої інстанції виходив із того, що, у зв`язку з несвоєчасною оплатою послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», зокрема, з позивача та членів його сім`ї в судовому порядку була стягнута заборгованість у визначених сумах, за спожиту теплову енергію. Вищевказані рішення набрали законної сили, та не були скасовані в передбаченому законодавством порядку.
       При цьому, на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 на позивача відкритий відповідний особовий рахунок, а дані про зарахування/перерахування сум відповідачем самостійно з одного особового рахунку на інший (по житловому та нежитловому приміщенню) в матеріалах справи відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного. 

Згідно ст.1-1 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

За змістом ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Так, місцевим судом вірно установлено, що, згідно наведених вище рішень судів всіх інстанцій, з ОСОБА_1 , зокрема, неодноразово стягувалися суми заборгованості за надані йому послуги з теплопостачання.
Так, рішеннями Октябрського районного суду м. Полтави від 03.09.2013 року, від 11.06.2014 року, від 01.02.2016 року, від 17.03.2018 року заборгованість стягувалась за адресою належного позивачу нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 .
На даний час заборгованість у повному обсязі не погашена, а виконавчі документи по справах №№554/5105/13-ц, 554/3387/14-ц, 554/5583/17 знаходяться на виконанні у відділі ДВС.

Як зазначено вище, судовими рішеннями Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2003 року та від 06.03.2014 року по справі № 154/13845/13-ц, зміненим в частині розміру заборгованості та способу стягнення, стягнуто солідарно на користь ВП «Полтаватеплоенерго» заборгованість з ОСОБА_1 та членів його сім`ї за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49-53).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його вимог не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи установлено, що позивачем ОСОБА_1 неналежно виконувалися зобов`язання по оплаті за спожиті послуги, які надавались ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим відповідач неодноразово звертався до суду з відповідними позовами.

При цьому, як убачається зі змісту вимог уточненого позову та апеляційної скарги, спірним для позивача є факт неправомірності нарахування йому заборгованості за надані відповідачем послуги за адресою:  АДРЕСА_1 , в сумі 3700,00грн.
Так, позивач піддає критиці надані ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» розрахунки заборгованості, при цьому жодних належних та допустимих доказів недостовірності таких розрахунків матеріали справи не містять, зокрема, належного та зрозумілого контррозрахунку, висновку експертизи, тощо.
Окрім того, позивачем також жодними доказами не доведено, що відповідач сплутав особові рахунки споживача по житловому фонду за адресою: АДРЕСА_1 та по нежитловому приміщенню в АДРЕСА_2 .

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав внаслідок неправомірних дій чи бездіяльності відповідача, матеріалами справи не встановлено факту сплутання відповідачем рахунків позивача та здвоєння сум його боргових зобов`язань, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно наявності підстав для відмови в задоволенні даних позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що на даний час ОСОБА_1 не отримував від ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» жодного акту звіряння взаємних рахунків по особовому рахунку №14-939/16-0 комунальних послуг за 2018-2021 роки, як цього вимагає Постанова КМУ №630 при взаємовідносинах виконавця і споживача, після подачі скарг споживачем, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки доказів подання таких скарг позивачем матеріали справи не містять.
Так, у справі наявні відповіді ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» саме на звернення позивача (а. с. 90-93), а не на скарги, які у справі відсутні.

Відповідно до ч.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю юридичних осіб.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відтак, оскільки матеріалами справи не доведено порушення прав позивача неправомірними діями відповідача, при цьому вимога ОСОБА_1  про стягнення моральної шкоди є похідною від інших вимог, то місцевим судом було правомірно відмовлено в її стягненні, оскільки підстав для вчинення відповідних дій з матеріалів справи не вбачається.

При цьому, з урахуванням того, що доводи апеляційної скарги та уточненої апеляційної скарги, є ідентичними доводам позову, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                Т.О. Кривчун

СУДДІ                                                        Ю.В. Дряниця

                                                                       О.В. Чумак

Повний текст постанови виготовлено 22.03.2021 року.