ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/2467/19
адміністративне провадження № К/9901/944/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Губської  О.А., 
розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №160/2467/19
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу від 21 листопада 2018 року, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В., суддів Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.)

У С Т А Н О В И В :

І. Суть спору

1. В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 21 листопада 2018 року №3665/8 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".
1.1. В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем з порушенням процедури проведення перевірки; на підставі необгрунтованих висновків щодо порушення приватним нотаріусом вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій; наказ не містить жодних обґрунтувань та мотивів на підставі яких приватному нотаріусу тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

2. Царейкін Михайло Самуілович є приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу.
2.1. На підставі наказу Міністерства юстиції України від 22 жовтня 2018 року № 3752/7 «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіна Михайла Самуіловича» проведено камеральну перевірку державного реєстратора приватного нотаріуса Царейкіна М.С., за результатами якої складено довідку за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 від 06.11.2018 року.
2.2. Згідно вказаної довідки, у ході камеральної перевірки встановлено наступні порушення:
- вимог статей 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 12, 18 Порядку № 1127, пунктів 10, 11 Порядку № 1141 ОСОБА_1 під час розгляду заяв за № № 26192490, 27346198, 27392695, оскільки, рішення за результатом розгляду заяв прийнято без пошуку відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (відсутні сформовані пошуки відомостей у Державному реєстрі прав);
- вимог статей 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 10-1, 12, 18 Порядку № 1127 ОСОБА_1 під час формування та розгляду заяви за № 26270066, оскільки не отримано автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу відомостей Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку; крім того, за результатом розгляду заяви № 26270066 ОСОБА_1 відкрито розділи у Державному реєстрі прав;
- вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 18 Порядку № 1127 за заявою про державну реєстрацію права власності № 25446276, оскільки державну реєстрацію права власності проведено з порушенням законодавчо встановленого строку;
- у ході перевірки встановлено, що 12.02.2018 року у Державному реєстрі прав ОСОБА_1 зареєстровано заяву про державну реєстрацію права власності № 26714243 (далі - заява № 26714243), подану ОСОБА_2 . Разом із заявою № 26714243 для державної реєстрації прав подано такі документи (електронні копії розміщені у Державному реєстрі прав): технічний паспорт від 08.12.2017, виготовлений товариством з обмеженою відповідальністю «ЄОК»; довідка від 20.11.1980 № 75, видана Очеретуватською сільською Радою народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області (далі - довідка № 75); довідка від 01.12.2017 № 671, видана комунальним підприємством «Магдалинівське бюро технічної інвентаризації»; довідка від 29.11.2017 № 325, видана Олександрівською сільською Радою Магдалинівського району Дніпропетровської області (далі - довідка № 325); довідка від 29.11.2017 № 324, видана Олександрівською сільською Радою Магдалинівського району Дніпропетровської області. 19.02.2018 року ОСОБА_1 за результатом розгляду заяви № 26714243 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 39750334, відкрито розділ у Державному реєстрі прав за № 1489166712223 та зареєстровано право власності № 24904834 за ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею - 59,4 кв. м, житловою площею - 25,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
2.3. Відповідно до довідки № 325 житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , натомість у довідці № 75 вказано, що ОСОБА_2 постановою загальних зборів колгоспу «Фрунзе» від 20.01.1980 року надано у користування земельну ділянку загальною площею 0,50 га, на якій розташований будинок АДРЕСА_2 житловою площею 18 кв. м, без зазначення адреси. 
2.4. Отже в порушення вимог ст. 3, 10, 24, 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 12, 40, 43 Порядку № 1127 проведено державну реєстрацію права власності за заявою № 26714243 за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав на підставі документів, що не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
2.5. У довідці викладена пропозиція тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці.
2.6. На підставі вказаної довідки Міністерством юстиції України видано наказ від 21.11.2018 року № 3665/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».
2.7. Згідно з пунктом 1 наказу тимчасово заблоковано доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
3.1. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що проведеною відповідачем перевіркою встановлено порушення позивачем нотаріусом вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій. Вказані обставини, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є достатньою підставою для вжиття заходів реагування, шляхом блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У спірному випадку позивачу заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 місяці. Визначення строку, на який вживаються санкції (блокування доступу) є дискреційними повноваженням відповідача, при цьому, чинним законодавством не передбачено строків, на які може бути заблокований доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим відповідач має право визначати такі строки на власний розсуд, враховуючи характер порушення та його наслідки. Крім цього суд першої інстанції виходив і з того, що на час розгляду справи сплив строк, на який оскаржуваним наказом заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що свідчить про те, що спірний наказ, як акт індивідуальної дії, вичерпав свою дію, у зв`язку з чим відсутні як підстави для його скасування так і підстави для висновку про порушене право позивача.
4. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року та прийнято нову постанову про задоволення позову.
4.1. Визнано неправомірним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України від 21.11.2018 року №3665/8 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".
4.2. Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що довідки №671, 325, 324 встановлювали адресу майна, а саме: АДРЕСА_1 . Тобто, згідно інформації у Довідці, на час здійснення реєстраційних дій, приватний нотаріус мав інформацію щодо об`єкта нерухомого майна та його належності, а отже у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у здійсненні реєстраційних дій з підстав того, що подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
4.3. Також суд зазначив, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності, які пред`являють до рішень суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим таке рішення є неправомірним. Оскаржений наказ №3665/8 від 21 листопада 2018 року не містить будь-яких мотивів чи обґрунтувань блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно саме на чотири місяці.
4.4. Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначив, що сам факт реалізації наказу, як акту індивідуальної дії, не пов`язується законом із можливістю його оскарження. У такому випадку право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення, а отже закінчення строку блокування доступу до Реєстру, який визначено цим наказом, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

IV. Касаційне оскарження

5. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
5.1. В обґрунтування касаційної скарги відповідач вказує, що при прийнятті рішення у формі наказу Міністерства юстиції України №3665/5 від 21 листопада 2018 року щодо тимчасово блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений законодавством, оскільки вказане рішення було обґрунтовано прийнято на підставі довідки про результати камеральної перевірки.
5.2.          У зв`язку із наведеним відповідач просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
6. Позивач відзиву на касаційну скаргу до суду не подавав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

7. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8. Приписами частини 1  статті 341 КАС України    визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
9. Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (в редакції чинній на момент спірних правовідносин, далі - Закон №1952-IV)
10. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав.
11. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 3 Закону №1952-IV внесення відомостей до Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.
12. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор:
встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
13. Частиною 1 статті 18 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
14. Згідно з пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127) (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.
14.1. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав.
15. Відповідно до пункту 10 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141 (далі - Порядок № 1141), під час розгляду заяви державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про:
нерухоме майно;
право власності та суб`єкта цього права;
інші речові права та суб`єкта цих прав;
іпотеку та субєкта цього права;
обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав.
16. Відповідно до пункту 11 Порядку № 1141 Пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:
1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи:
для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, податковий номер;
для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України;
для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер;
2) за адресою об`єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.
17. Згідно з пунктом 12 Порядку № 1141 під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор додатково здійснює пошук інших заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на те саме майно та рішень судів про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією таких прав, у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.
18. Відповідно пункту 13 Порядку № 1141 пошук заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у базі даних про реєстрацію заяв і запитів здійснюється за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна та ідентифікаторами, визначеними у підпунктах 2 і 3 пункту 11 цього Порядку.
19. Статтею 2 Закону №1952-IV передбачено, що реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі.
20. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
21. Відповідно до частини 1 статті 23 Закону №1952-IV розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:
подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;
неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV, інформації про зареєстровані до 01.01.2013 речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.
22. Відповідно до частини другої статті 17 Закону №1952-IV реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.
23. Згідно з частиною 1 статті 16 Закону №1952-IV державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.
24. Згідно з пунктом 25 Порядку № 1127 (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій) документи та/або відомості, сформовані державним реєстратором за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час розгляду заяви, а також електронні копії оригіналів документів, поданих для державної реєстрації прав, виготовлені шляхом сканування та долучені до відповідної заяви, зберігаються в електронній формі у цьому Реєстрі.
25. Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;
9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;
12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.
26. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (частина друга наведеної статті).
27. Відповідно до пункту 40 Порядку № 1127 (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та цим Порядком.
28. Згідно зі статтею 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:
укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;
свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;
свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;
виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;
свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;
свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 01.01.2013 органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;
рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;
державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 01.01.2013;
рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;
ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;
заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;
рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;
рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;
інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
28.1. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:
рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної
сили;
рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;
визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;
рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;
договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката;
закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном;
інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
29. Відповідно до частини 1 та 2 статті 37-1 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав. За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.
30. Пунктом 1 частини 2 статті 37-1 Закону № 1952-IV встановлено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.
31. Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 990).
32. Пунктом 4 Порядку №990 передбачено, моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: 1) порушення строків, визначених Законами; 2) проведення реєстраційних дій в неробочий час; 3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; 4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; 5) скасування (видалення) записів з реєстрів; 6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом. Періодичність моніторингу реєстраційних дій за окремими зазначеними критеріями, перелік державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг за критерієм, визначеним у підпункті 6 цього пункту, а також строк, протягом якого проводиться такий моніторинг, визначаються (затверджуються) Мін`юстом з розміщенням відповідної інформації на офіційному веб-сайті.
33. Пунктом 5 Порядку № 990 визначено, що за результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг. У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.
34. Відповідно до приписів пункту 10 статті 1 Закону № 1952-IV камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав.
35. Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін`юсту. Наказ Мін`юсту про проведення камеральної перевірки в обов`язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті. Копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації (пункти 6, 7 Порядку № 990).
36. Під час проведення камеральної перевірки комісія має право: 1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів; 2) витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; 3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень (пункт 8 Порядку № 990).
37. Відповідно до пункту 9 Порядку № 990 результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії. У довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки (число, місяць, рік); прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні акти законодавства) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів; пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.
38. За результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу (пункт 10 Порядку № 990).

VI. Позиція Верховного Суду

39. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон № 460-ІХ).
40. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закон № 460-ІХ, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності Законом.
41. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
42. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
43. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
44. З системного аналізу правових норм у цій справі вбачається, що державний реєстратор при здійсненні реєстраційних дій відносно об`єктів нерухомого майна, зобов`язаний здійснювати пошук відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
45. Як встановлено проведеною камеральною перевіркою, під час розгляду заяв за № № 26192490, 27346198, 27392695 рішення за результатом їх розгляду позивачем прийнято без пошуку відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (відсутні сформовані пошуки відомостей у Державному реєстрі прав).
46. Також, відповідно до пункту 10-1 Порядку №1127 під час формування та реєстрації заяви щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримуються відомості Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку, у тому числі з метою перевірки її кадастрового номера щодо його наявності та автентичності, а також з метою встановлення наявності відомостей про власників, користувачів такої земельної ділянки, перенесених з державного реєстру земель, що містяться в Державному земельному кадастрі, та відповідності таким відомостям про власників, користувачів відомостей, зазначених заявником у заяві.
47. Відомості, отримані відповідно до абзаців першого та другого цього пункту, обов`язково зберігаються в електронній формі в Державному реєстрі прав та додаються до відповідної заяви для подальшого використання державним реєстратором.
48. В порушення вказаної норми права позивач, під час формування та розгляду заяви за № 26270066, не отримав автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу відомостей Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку. Крім того, за результатом розгляду заяви №26270066 ОСОБА_1 відкрито розділи у Державному реєстрі прав.
49. Верховний Суд також звертає увагу, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачає необхідність відмови у реєстрації прав, зокрема у разі, коли подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
50. Проте, як встановлено в ході камеральної перевірки, 12 лютого 2018 року у Державному реєстрі прав ОСОБА_1 , в порушення вимог статей 3, 10, 24, 31 вказаного Закону, пунктів 12, 40, 43 Порядку № 1127 за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав проведено державну реєстрацію права власності № 26714243 за заявою ОСОБА_2 на підставі документів, що не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
51. Зокрема, разом із заявою про державну реєстрацію права власності № 26714243 ОСОБА_2 було подано такі документи (електронні копії розміщені у Державному реєстрі прав): технічний паспорт від 08.12.2017, виготовлений товариством з обмеженою відповідальністю «ЄОК»; довідка від 20.11.1980 № 75, видана Очеретуватською сільською Радою народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області (далі - довідка № 75); довідка від 01.12.2017 № 671, видана комунальним підприємством «Магдалинівське бюро технічної інвентаризації»; довідка від 29.11.2017 № 325, видана Олександрівською сільською Радою Магдалинівського району Дніпропетровської області (далі - довідка № 325); довідка від 29.11.2017 № 324, видана Олександрівською сільською Радою Магдалинівського району Дніпропетровської області.
52. Разом з тим, дані довідок № 325 від 29.11.2017 р., виданої Олександрівською сільською Радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, про те, що житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та від 20.11.1980 р. № 75, виданої Очеретуватською сільською Радою народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області, де вказано, що ОСОБА_2 постановою загальних зборів колгоспу «Фрунзе» від 20.01.1980 року надано у користування земельну ділянку загальною площею 0,50 га, на якій розташований будинок АДРЕСА_2 житловою площею 18 кв. м, без зазначення адреси, містять в собі суперечливі дані, що вказує на те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме житловий будинок загальною площею - 59,4 кв. м, житловою площею - 25,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
53. Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності в діях позивача порушень вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій. 
54. Щодо заходів застосованих до позивача за наслідками прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.
55. За приписами статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення, зокрема, про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.
56. Під час вирішення питання про визначення строку блокування доступу до Реєстрів приймається до уваги тип порушення, наслідки такого порушення, а також сукупність з іншими порушеннями. При цьому, результат вчинення одного й того ж порушення може мати різні правові наслідки. Тому, з метою об`єктивного застосування заходів до суб`єктів державної реєстрації за результатами здійснення контролю, Мінюст враховує співрозмірність вчинених правопорушень та можливе настання негативних наслідків.
57. Водночас, повноваження Міністерства юстиції України з цього питання є дискреційними.
58. Верховний Суд у постановах від 12 грудня 2019 року у справі №440/1246/19 та від 30 червня 2020 року у справі № 820/2443/18 зазначав, що Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не встановлює часових рамок тимчасового обмеження доступу, що відповідно наділяє відповідача як суб`єкта владних повноважень самостійно вирішувати на який строк потрібно чи доцільно обмежити доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
59.  У такому аспекті є підстави вважати, що обсяг дискреції Міністерства юстиції України обумовлюється конкретними обставинами/ситуацією (як-то суть, характер порушень, їх наслідки), за яких тимчасове обмеження у доступі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є виправданим і найбільш дієвим способом реагування.
60. Відповідно до наказу про тимчасове блокування доступу державному реєстратору - приватному нотаріусу до державного реєстру речових прав введено тимчасове обмеження доступу та не має безповоротного характеру для позивача, а є заходом реагування за неналежне виконання своїх обов`язків при здійсненні реєстраційних дій.
61. У частині 2 статті 37-1 Закону визначено перелік спеціальних санкцій, які застосовуються органом контролю - Міністерством юстиції України, зокрема за результатами моніторингу та проведеної камеральної перевірки. Ці санкції є заходами юридичної відповідальності організаційного та адміністративного характеру, що накладаються на державного реєстратора у разі виявлення у його діях порушень порядку державної реєстрації.
62. Ці санкції є альтернативними - Міністерство юстиції України обирає ту санкцію, яка відповідає особі порушника та тяжкості виявленого порушення.
63. В свою чергу, блокування доступу передбачає тимчасове позбавлення державного реєстратора прав користувача Єдиного державного реєстру, які поновлюються після закінчення строку блокування, визначеного Міністерством юстиції України.
64. За такого правового регулювання та з урахуванням встановлених у цій справі обставин щодо характеру порушень допущених позивачем, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
65. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги в частині щодо застосованої судом першої інстанції підстави для відмови в задоволенні позову факту реалізації наказу як акту індивідуальної дії, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що сам факт реалізації наказу, як акту індивідуальної дії, не пов`язується законом із можливістю його оскарження. У такому випадку право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення, а закінчення строку блокування доступу до Реєстру, який визначено цим наказом, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.
66. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
67. Відповідно до частин першої та четвертої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
68. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції зміні його мотивувальної частини.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити частково.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у цій справі - скасувати.
3. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року справі №160/2467/19 змінити в його мотивувальній частині, виклавши її в редакції, наведеній у цій постанові.
4. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року справі №160/2467/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак   О.А. Губська