П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 540/796/20	

 	                     Головуючий в 1 інстанції Брагар В.С.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Херсон                      29 травня 2020 року 	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                    Яковлєва О.В.,
суддів:                                                             Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0005147-5205-2116 від 03 лютого 2020 року.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як позивач не є сільськогосподарським товаровиробником у розумінні положень ПК України, а тому він не має право на отримання відповідної пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (зерносклад).
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником земельної ділянки (кадастровий номер 6523883000:02:001:0124), загальною площею 4,46 га, що розташована на території Нижньоторгаївської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС № 040552.

При цьому, позивачу на праві приватної власності належить зерносклад, площею 822,5 м2, який розташований за адресою: Херсонська область, Нижньосірогозький район, с. Нижні Торгаї, вул. 60 років Жовтня, 63 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03 березня 2005 року № 80).
В свою чергу, Головним управлінням ДПС у Херсонській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0005147-5205/2116 від 03 лютого 2020 року, яким донараховано позивачу податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, у сумі 8043,46 грн.
Не погоджуючись із правомірністю прийнятого податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як податковим органом не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Між тим, згідно Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, який затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року N 507, до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного
господарства включаються будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. 
При цьому, згідно пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Крім того, згідно ст. 1 ЗУ «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років», сільськогосподарський товаровиробник - фізична або  юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Згідно ст. 1 ЗУ «Про сільськогосподарський перепис», виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваним рішенням податкового органу позивачу донараховано спірні податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянку за 2019 рік, так як позивачу на праві приватної власності належить будівля зерноскладу, площею 822,5 м2.
В свою чергу, перевіряючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а також законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, з аналізу вищевикладених положень податкового законодавства вбачається, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
В даному випадку, зерносклади віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.
В свою чергу, податковий орган у межах спірних правовідносин не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, так як він не зареєстрований фізичною особою-підприємцем.
В даному випадку, колегія суддів погоджується з податковим органом у тому, що за наявним у ПК України визначенням, сільськогосподарський товаровиробник є юридичною особа незалежно від організаційно-правової форми або фізичною особою-підприємцем, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції.
Тобто, позивач у розумінні положень ПК України не є сільськогосподарським товаровиробником.
Проте, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством України, зокрема, ЗУ «Про сільськогосподарський перепис» та ЗУ «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років», передбачено більш широкі визначення поняття сільськогосподарський товаровиробник, або виробник сільськогосподарської продукції.
В даному випадку, як зазначено вище, законодавцем визначено, що виробники сільськогосподарської продукції (сільськогосподарські товаровиробники» - це фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.
В свою чергу, як встановлено судом першої інстанції, позивачу, окрім спірної будівлі зерноскладу, належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.46 га.
Крім того, згідно довідки Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області від 21 грудня 2020 року № 07-04/45, позивач має особисте селянське господарство, зокрема, велику рогату худобу, свиней, птицю.
При цьому, як зазначається самим позивачем та не спростовується податковим органом, у належному позивачу зерноскладі зберігається зерно та тверді корма, необхідні для ведення ним сільського господарства.
Між тим, згідно п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Тому, колегія суддів, враховуючи презумпцію правоти платника податків, вважає, що позивач може вважатись сільськогосподарським товаровиробником у розмінні чинного законодавства України.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як зерносклад, який на праві приватної власності належить позивачу, не підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року - без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.