Ухвала
Іменем України
01 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 712/2-2288/2003
провадження № 61-19606ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 06 липня 2020 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Закарпатський академічний обласний український музично-драматичний театр імені братів Юрія-Августина та Євгена Шерегіїв» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Закарпатський академічний обласний український музично-драматичний театр імені братів Юрія-Августина та Євгена Шерегіїв» Закарпатської обласної ради (далі - КЗ «Закарпатський академічний обласний український музично-драматичний театр імені братів Юрія-Августина та Євгена Шерегіїв» Закарпатської обласної ради) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Ужгородського міського суду Закарпатської області від 08 липня 2003 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24 березня 2005 року рішення Ужгородського міського суду Закарпатської області від 08 липня 2003 року залишено без змін.
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 29 вересня 2003 року, якою справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Ужгородського міського суду Закарпатської області від 08 липня 2003 року, знято з розгляду в суді апеляційної інстанції та повернуто 
до місцевого суду для виконання вимог статті 294 ЦПК України.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 29 вересня 2003 року повернуто заявнику.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки задоволено.
Виправлено описку в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області 
від 25 квітня 2017 року а саме: прізвище заявника « ОСОБА_1 » замінено на « ОСОБА_1 ».
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05 червня 2020 року 
в задоволені заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року відмовлено.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 липня 2020 року клопотання ОСОБА_1 «У порядку забезпечення позову та 
у порядку Конституції України по ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 05 червня 2020 року в Закарпатському апеляційному суді врахований зміст статті 381 ЦПК України та за змістом підтверджений вхідним 
№ 260/5/0/222 від 21 травня 2019 року у дводенний строк виконати ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року» повернуто заявнику без розгляду.
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду 
із заявою про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду 
від 06 липня 2020 року.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року 
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 06 липня 2020 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заява ОСОБА_1 
про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 06 липня 
2020 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 постановлена з процедурного питання, рішення по суті спору не ухвалювалось, тому підстави для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення відсутні.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).
Установлено, що у квітні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КЗ «Закарпатський академічний обласний український музично-драматичний театр імені братів Юрія-Августина та Євгена Шерегіїв» Закарпатської обласної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Ужгородського міського суду Закарпатської області від 08 липня 2003 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24 березня 2005 року рішення Ужгородського міського суду Закарпатської області від 08 липня 2003 року залишено без змін.
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 29 вересня 2003 року, якою справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Ужгородського міського суду Закарпатської області від 08 липня 2003 року, знято з розгляду в суді апеляційної інстанції та повернуто 
до місцевого суду для виконання вимог статті 294 ЦПК України.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 29 вересня 2003 року повернуто заявнику.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки задоволено.
Виправлено описку в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області 
від 25 квітня 2017 року а саме: прізвище заявника « ОСОБА_1 » замінено на « ОСОБА_1 ».
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05 червня 2020 року 
в задоволені заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року відмовлено.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 липня 2020 року клопотання ОСОБА_1 «У порядку забезпечення позову та 
у порядку Конституції України по ухвалі Закарпатського апеляційного суду від 05 червня 2020 року в Закарпатському апеляційному суді врахований зміст статті 381 ЦПК України та за змістом підтверджений вхідним 
№ 260/5/0/222 від 21 травня 2019 року у дводенний строк виконати ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року» повернуто заявнику без розгляду.
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду 
із заявою про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду 
від 06 липня 2020 року.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 06 липня 2020 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною першою, четвертою статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.
Зі змісту зазначеної процесуальної норми убачається, що незрозумілим є судове рішення, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Підставою для роз`яснення судового рішення є утруднення чи неможливість його виконання.
За загальним правилом, роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.
Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, апеляційний суд виходив з того, що суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо внаслідок нечіткості його резолютивної частини рішення неможливо виконати примусово, або є ймовірність неправильного його виконання.
Апеляцініий суд установив, що роз`яснено може бути тільки судове рішення, яке підлягає реалізації в порядку пред`явлення до примусового виконання за наслідками розгляду справи по суті, та врахував, що Закарпатським апеляційним судом постановлено ухвалу від 06 липня 2020 року про повернення заяви без розгляду з процедурного питання, а рішення по суті спору не ухвалювалося, тому така ухвала не підлягає примусовому виконанню, а, отже, не може бути предметом роз`яснення в розумінні статті 271 ЦПК України.
Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Частинами п`ятою, шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 06 липня 2020 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Закарпатський академічний обласний український музично-драматичний театр імені братів Юрія-Августина та Євгена Шерегіїв» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв