УХВАЛА

11 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/3244/20-а
адміністративне провадження № К/9901/35237/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача  Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М.,  перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №200/3244/20-а за позовом ОСОБА_1 до Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, третя особа - військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Командування Десантно-штурмових військ Збройних сил України, третя особа: військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу від 31 жовтня 2018 року №59 в частині звільнення з військової служби та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.
У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №200/3244/20-а, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення касаційної скарги.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт даної статті. 

Скаржник лише зазначає, що в порушення пункту 4 частини другої статті 353 КАС України, суд апеляційної інстанції встановив обставини, які мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. Однак доводи скаржника в цій частині ґрунтуються на неправильному розумінні норм процесуального права і не підпадають під кваліфікацію пункту 4 частини другої  статті 353 КАС України.

Обґрунтування підстав касаційного оскарження зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судом попередньої інстанції рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги в частині, зокрема, зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.  

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені  статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до  КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною 4  статті 328 КАС України, для касаційного оскарження постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №200/3244/20-а.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей  328,  330,  332,  359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №200/3244/20-а за позовом ОСОБА_1 до Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, третя особа - військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії повернути скаржнику.

2. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному  статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

Н.М.                    Мартинюк,
Суддя                    Верховного Суду