КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
                                             Апеляційне провадження № 22-ц/824/91/2021                   
                                                                                                                      справа № 362/1150/19                                                       
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
21 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
            При секретарі             Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області, постановлене суддею Лебідь - Гавенко Г.М. 30 вересня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У лютому 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь з твердої грошової суми в розмірі 1 000 гривень на дитину згідно заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2015 року, на ј частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше п`ятдесяти відсотків для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття, обґрунтовуючи тим, що згідно заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2015 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 30 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час матеріальне становище її значно погіршилося, а відповідач офіційно працевлаштований, має можливість  надавати допомогу дитині в іншому розмірі, ніж той, який був визначений судовим рішенням у 2015 році.
 Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволено частково.
            Змінено спосіб  стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з фіксованої суми в розмірі 1000 гривень згідно заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2015 року, на ј частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення донькою повноліття.
             У задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнено з  ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору по справі.
Не погоджуючись із рішенням суду, 30.10.2020 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши  аліменти на утримання доньки в сумі 1500 грн. на місяць, обґрунтовуючи тим, що рішення прийнято при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновку суду обставинам справи, а також внаслідок порушення і неправильного застосування норм матеріального і процесуального права. Крім того, в процесі розгляду справи судом не були встановлені обставини, що свідчили б про зміну матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров`я когось із сторін або інші обставини, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Суд залишив поза увагою той факт, що апелянт має нестабільний та мінливий дохід, винаймає житло, іншого майна у власності не має. 
 Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.
Позивач та її представник у суді апеляційної інстанції просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності  осіб, що не з`явились.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленого  рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі по листопад 2014 року, який рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2014 року було розірвано.
Від спільного шлюбу народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).
Відповідно до заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2015 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 30 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-11).
Згідно з довідкою, виданою ТОВ «Продохолдинг» від 16.06.2020 року ОСОБА_3 працює в ТОВ «Продохолдинг» на посаді меланжист та отримує заробітну платню у розмірі 3 622 грн. 50 коп. та її дохід за період з 01.12.2019 року по 31.05.2020 року склав 23 747, 50 грн. (а.с.117).
Відповідно до довідки виданої ТОВ «Фарм Експрес Логістика» від 25.02.2020 року ОСОБА_2 працює в ТОВ «Фарм Експрес Логістика» на посаді водій-експедитор. Його дохід за період з 01.01.2019 року по 31.01.2020 року становить 237 474, 78 грн. (а.с. 94).
Як вбачається із договору оренди квартири (житлового приміщення) від 20.09.2019 року ОСОБА_2 винаймає квартиру. Розмір місячної орендної плати складає 5000 грн. (а.с.95-96).
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України   батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
 .Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від  заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням  положень статті 182 СК України, так і положень статей 181, 183, 184 СК України за бажанням стягувача аліментів.
 Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення  є правом одержувача аліментів.  
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прийшов до правильного висновку про те, що зміна способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей є правом отримувача аліментів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач довела свої вимоги про  зміну способу стягнення аліментів  , оскільки спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тобто це виключне право позивача ( стягувача) отримувати аліменти у твердій грошовій сумі чи у відсотках від  доходів платника аліментів. 
Суд першої інстанції належно перевірив обставини справи, взяв до уваги матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини обґрунтовано визначив розмір аліментів на дитину.  
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про  часткове задоволення позовних вимог.  
 
 Керуючись ст.ст.  367, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її  прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 22 січня 2021 року.

 
Суддя - доповідач:     

Судді: