ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 691/462/20                                                                              Суддя першої інстанції: Синиця Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 березня 2021 року                                                                                           м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,
          при секретарі                    - Василенко Ю.А., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни, третя особа - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАК № 2481729 про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАК № 2481729 про адміністративне правопорушення, в якому просив: 
- визнати дії інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни щодо складення постанови серії ЕАК № 2481729 про адміністративне правопорушення від 03.05.2020 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за порушення ст. 122 ч.2 КУпАП протиправними.
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.   
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року залучено до участі у справі Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (18023, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
           29 березня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду, Вх.№ 12512 від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого, третя особа повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з підстав, викладених у відзиві.
Відзив від Інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни д осуду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 під`їжджаючи до світлофору повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, при увімкнені зеленого миготливого сигналу, який передує жовтому та попереджає про його увімкнення, врахувати технічний стан транспортного засобу та розрахувати можливість зупинки у місці, визначеному п. 8.10 ПДР при увімкнені жовтого сигналу світлофора, у зв`язку з чим, Інспектор роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Лук`яненко Наталія Володимирівна винісши 03.05.2020 року постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача та притягнувши його до адміністративної відповідальності за порушення п.8.7.3. ґ Правил дорожнього руху України та піддавши адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне. 
Як встановлено судом та вбачається з наявних постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2481729, 03.05.2020 року о 19:57 год., в м. Черкаси, по вул. Смілянська 122, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 г ПДР України.
У зв`язку із вищевказаним, інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП в Черкаській області Лук`яненко Н.В. було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначалось вище, підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в силу приписів ст. 317 КАС України, є, серед іншого, порушення норм процесуального права.
Так, відповідно до обставин даної справи, відповідачем є Інспектор роти №1 батальйону №1 УПП в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни.
Втім, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 вересня 2020 року, справа № 742/2298/17, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу.
Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.
При цьому, зміст статті 288 КУпАП  щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не посадова особа.
Вказані висновки викладені в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі №  724/716/16 та від 17.06.2020 року у справі № 127/6881/17.
У вказаній постанові наголошено, що «положення статті 52 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачають, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.
З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.»
Аналогічні за змістом положення містять у чинній редакції КАС України, а саме - ч.3 та 4 ст. 48 КАС України, відповідно до якої якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.
Втім, судом першої інстанції не було дотримано вимог процесуального закону, що свідчить про прийняття необґрунтованого рішення та скасування останнього.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
02.07.2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року. 
Відповідно до ст. ст. 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом N 1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Так, ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII  вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Пунктами в), г) 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, встановлено, що зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Відповідно до п. 16.8. ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.
Також, згідно п. 8.11 ПДР України Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Як наголошує позивач, 03.05.2020 року, рухаючись по вул. Смілянська 121, у м. Черкаси, останній завершував перетин перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора, і щоб не вдаватись до екстренного гальмування (враховуючи погодні умови - дощ), завершив перетин регульованого перехрестя.
Колегія суддів, дослідивши матеріали відео-фіксації (копія диска наявна в матеріалах справи) вважає за необхідне наголосити, що з наданого відео не можливо встановити, що саме автомобіль позивача здійснив перетин перехрестя на жовтий заборонний сигнал, адже відео знято в темну пору доби, під час дощу, більше того, у зв`язку із значною віддаленістю відповідача від вказаного світлофора, на відео не відображено моменту скоєння порушення, що мало місце на переконання відповідача.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до п.2 ч. 8 ст.. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 272, 311, 317, 321, 322 КАС України колегія суддів  

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 25 червня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати постанову Інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Черкаській області Лук`яненко Наталії Володимирівни серії ЕАК № 2481729 від 03.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП України.
Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко

                                                                                                    Я.М.Собків