ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1137/21 Справа № 175/772/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Макарова М.О.
 
за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В., ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:
       В березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В., ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. 
       Просив визнати за ним, ОСОБА_2 право власності на спадкове майно: земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,068 гектарів, розташовану на території садового товариства «Світанок» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-9).
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В., ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом – задоволено.
       Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,068 гектарів, розташовану на території садового товариства «Світанок» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, передану для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06 листопада 2009 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л.В.
       Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 03 жовтня 2003 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л.В. (а.с 155-159).
       Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року вирішено питання стосовно судових витрат (а.с 207-208).
       Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині визнання права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,068 гектарів, розташовану на території садового товариства «Світанок» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні цих вимог (а.с. 163-174). 
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 (дівоче прізвище « ОСОБА_4 ») є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 30 січня 1956 року (а.с.13).
        ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації актів про смерть Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська 03 лютого 2000 року зроблено актовий запис № 223, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 від 03 лютого 2000 року (а.с.14). Єдиною спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_5 стала його донька ОСОБА_3 . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 листопада 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-5997, ОСОБА_3 успадкувала земельну ділянку площею 0,068 га, розташовану на території с.т. «Світанок», ділянка № НОМЕР_1 , Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів 04 листопада 1998 року (а.с.15).
        ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , про що в книзі реєстрації актів про смерть Відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції 01 лютого 2003 року зроблено актовий запис за № 991, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 від 01 лютого 2003 року (а.с.16). Єдиною спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_6 стала її донька ОСОБА_3 . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3802, ОСОБА_3 успадкувала 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.17).
       15 квітня 1978 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був укладений шлюб (актовий запис № 452), що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00008867969 від 23 березня 2011 року (а.с.18). ОСОБА_7 змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 ». Від даного шлюбу народився ОСОБА_2 (позивач по справі), про що 01 квітня 1980 року складено відповідний актовий запис № 593, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 виданим 23 червня 2015 року (а.с.19). В 2009 році шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 було розірвано, про що свідчить актовий запис за № 252 від 13 квітня 1982 року в Свідоцтві про розірвання шлюбу серія НОМЕР_6 виданим 03 листопада 2009 року (а.с.20).
       02 квітня 1994 року ОСОБА_10 уклала шлюб із ОСОБА_11 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за № 254 (а.с.21), та змінила своє прізвище на « ОСОБА_12 ». Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дитина ОСОБА_13 .
        ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 виданим 08 січня 2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 37 від 08 січня 2015 року (а.с.22). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку АДРЕСА_3 . Заповітів ОСОБА_3 не залишала.
       Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_13 , а також чоловік померлої ОСОБА_11 . Встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_11 в свою чергу відмовилися від прийняття спадщини шляхом подання 06 травня 2015 року відповідних заяв до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, про відмову від належних їм частин спадщини на користь ОСОБА_2 . У встановлений законом строк, на підставі ст. 1268, 1269 ЦК України ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак, 30 липня 2015 року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру та земельну ділянку, оскільки за життя ОСОБА_3 не зареєструвала у відповідних органах право власності на майно, яке зараз входить до складу спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.26).
       Як вбачається з матеріалів справи, на момент набуття прав на земельну ділянку ОСОБА_5 діяв Наказ Державного комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)» № 28 від 15 квітня 1993 року.
       Відповідно до п. 1.1 Інструкції № 28 право власності на землю і право постійного користування землею посвідчувалось державними актами: на право колективної власності на землю; на право приватної власності на землю; на право постійного користування землею. Такий Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП № 036247 був виданий ОСОБА_5 04 листопада 1998 року (а.с.27), та згідно з п. 3.2 Інструкції № 28, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3411. Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 997846 від 14.07.2003 року, що міститься у Спадковій справі № 299/2003, квартира АДРЕСА_4 , належала на праві приватної власності ОСОБА_5 (1/2 частина квартири) та ОСОБА_6 (1/2 частина квартири). Згідно з Довідкою ЖЕК № 1, що міститься у Спадковій справі № 299/2003, у вищевказаній квартирі АДРЕСА_5 з 1982 року і до моменту смерті проживали ОСОБА_5 (до 2000 року) та ОСОБА_6 (до 2003 року). Тобто, ОСОБА_6 , відповідно до ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, який діяв на той момент, стала спадкоємицею 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 , що належала ОСОБА_5 , так як вона як дружина померлого фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.10.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3802, яке міститься в матеріалах справи, ОСОБА_6 спадщину після ОСОБА_5 прийняла, але не встигла її оформити. Після смерті ОСОБА_6 фактично залишилося два спадкоємця: донька ОСОБА_14 , та онука ОСОБА_1 , яка мала право спадкувати, так як її батько ОСОБА_15 (син ОСОБА_6 ) на той час вже помер.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_14 мала право успадкувати 1/4 частину квартири АДРЕСА_5 , що за життя належала ОСОБА_5 , та 1/4 частину квартири АДРЕСА_5 , що за життя належала ОСОБА_6 . У свою чергу, ОСОБА_1 мала право успадкувати іншу 1/4 частину квартири АДРЕСА_5 , що за життя належала ОСОБА_5 , та іншу 1/4 частину квартири АДРЕСА_5 , що за життя належала ОСОБА_6 . Тобто, Свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.10.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3802, яке видане ОСОБА_14 після смерті її матері ОСОБА_6 , видане на 1/2 частину квартири, що складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_5 , що за життя належала ОСОБА_5 , та 1/4 частини квартири АДРЕСА_5 , що за життя належала ОСОБА_6 .
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця ОСОБА_2 не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права.
       Разом з тим, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
       Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
       Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.
       Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.
       Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
       Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).
       На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.
       Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги, що до участі у справі судом першої інстанції не було залучено у якості співвідповідача ОСОБА_1 , яку залучено лише в якості третьої особи та враховуючи, що вимоги про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є передчасними, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
       Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Відповідно до п. 4 ч.1 , ч.4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини.
       Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
       На підставі ст.141 ЦПК України, з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, в розмірі 826,83 грн.
       Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року — скасувати.
       У задоволенні позову ОСОБА_2 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Дніпропетровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Тамаря Я.В., ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом — відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 826,83 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: