ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року 
м. Черкаси

Справа № 705/3345/15-ц		
Провадження № 22-ц/821/51/21		
Категорія: скарга на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Торопенко Н.М.
учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року (постановлену в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Кормана О.В.) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

09 червня 2015 року ОСОБА_1 , в особі свого представника  ОСОБА_4 , звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року відкрито провадження по даній справі і призначено справу до розгляду
В подальшому, вказана справа, у зв`язку із задоволенням заяви про відвід судді –головуючого в справі Коваля А.Б., була передана в провадження судді Ребрині К.Г, яка згідно ухвали від 19 травня 2016 року прийняла дану справу до свого провадження та призначила попереднє судове засідання.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 липня 2016 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 26 вересня 2016 року.
У зв`язку із виходом судді Ребрини К.Г. у відставку, було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи і справу передано в провадження судді Кормана О.В., який згідно ухвали від 26 квітня 2019 року прийняв справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним в своє провадження і призначив підготовче судове засідання.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 у відповідності до ч.11 ст.187 ЦПК України залишено без руху, оскільки вона, на думку судді, не відповідала вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, та надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.
Оскільки ОСОБА_1 в наданий суддею строк недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 29 вересня 2020 року не усунув, ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання заповіту недійсним у відповідності до вимог ч.13 ст.187 ЦПК України залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі, поданій 16 листопада 2020 року, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , вважаючи оскаржувану ухвалу суду необґрунтованою, такою, що постановлена із порушенням норм процесуального права, просила суд скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції в ухвалі від 29 вересня 2020 року не було вказано, які саме недоліки містить позовна заява, які перешкоджають її розгляду та не вказано спосіб усунення цих недоліків. 
Недоліки, на які міститься посилання в ухвалі суду від 29 вересня 2020 року, не є перешкодою для розгляду по суті. Спонукання судом позивача до заміни відповідача неналежним відповідачем є недопустимим.
Крім того, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, зобов`язання покладені на позивача ухвалою від 29.09.2020 року, не є практично та фактично можливими до виконання та не передбачені чинним законодавством України.
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 09 грудня 2020 року, представник  ОСОБА_5 – адвокат Кецкало В.В., вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, просить залишити ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_3 – без задоволення.
Відзив на апеляційну скаргу, мотивовано зокрема тим, що вимоги позовної заяви пред`явлені до неіснуючого відповідача, а позивачем проігноровано вимоги суду щодо подачі позову у відповідності до вимог чинного законодавства.
У свою чергу, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 у своєму запереченні, поданому 23 грудня 2020 року, просить відзив на апеляційну скаргу, поданий представником  ОСОБА_5 – адвокатом Кецкало В.В. не приймати до розгляду, оскільки відсутні підтвердження та докази наявності права представництва адвокатом Кецкало В.В. відповідача по справі ОСОБА_2 .
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1  – ОСОБА_3  підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, 09 червня 2015 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_4 , звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року відкрито провадження у справі № 705/3345/15-ц за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 у відповідності до ч.11 ст.187 ЦПК України залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, та надано позивачеві строк для усунення недоліків.
Зокрема в ухвалі зазначено, що відповідачем у справі фактично є ОСОБА_2 , до якої був пред`явлений позов, так як в подальшому у справі не приймалось жодного процесуального рішення про заміну відповідача на ОСОБА_5 , або ж про задоволення заяви представника позивача про уточнення позовних вимог з даного приводу, тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 без руху, і надав відповідний термін для усунення позивачем недоліків поданої позовної заяви шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви, із зазначеними відомостями, передбаченими п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України.
Згідно вимог ч.11 ст.187 ЦПК України вбачається, що якщо суддя після відкриття провадження у справі встановить, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 та 177 ЦПК України, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.
Частиною третьою статті 185 ЦПК України встановлено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Постановляючи ухвалупро залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в наданий суддею строк не виконано вимоги попередньої ухвали суду від 29 вересня 2020 року.
Проте, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху через майже півтора роки після прийняття справи до свого провадження (в квітні 2019 року), суддя не конкретизував, в чому саме полягають недоліки поданого ОСОБА_1 позову щодо його форми та змісту, не зазначив, які обов`язкові відомості, передбачені статтею 175 ЦПК України відсутні в поданій ОСОБА_1 позовній заяві, як не зазначив, яким саме чином позивач повинен їх усунути. 
Враховуючи це, є необгрунтованим висновок суду першої інстанції про неусунення ОСОБА_1 в наданий судом строк недоліків поданої ним позовної заяви. 
Європейський суд з прав людини висловив у справі «Чуйкіна проти України» свою позицію, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції «Право на справедливий суд», забезпечують кожному право звертатися до суду із позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні (п. 50 рішення ЄСПЛ в справі «Чуйкіна проти України»).
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).
Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
Залишення з формальних підстав без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , враховуючи те, що вказана справа перебуває в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області із 2015 року, є суттєвим обмеженням права позивача на доступ до суду, що є абсолютно неприпустимим.
Доводи апеляційної скарги представника  ОСОБА_1  – ОСОБА_3 , наведені в апеляційній скарзі,  є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, а ухвала суду першої інстанції, як постановлена із порушенням норм процесуального права, підлягає до скасування. 
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
На підставі викладеного, враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6), апеляційний суд вважає, що постановлена судом першої інстанції ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381,382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_3 – задовольнити.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним – скасувати.
Матеріали справи за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним – направити для продовження розгляду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                          О.В. Карпенко

Судді                 Л.І. Василенко

               В.Г. Бородійчук

/повний текст постанови виготовлено 20 січня 2021 року/