П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/7904/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф.  
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
11 січня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року  (ухвалене у м. Житомирі 27.07.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог підпункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 позов задоволено. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу правомірно не зарахованого до страхового стажу періоди його роботи з 26.08.1986 по 15.11.1989, з 26.02.1997 по 15.01.2001, з 01.01.2005 по 21.08.2008, з 01.07.2016 по 28.02.2017 та з 04.10.2018 по 20.12.2019. В трудовій книжці позивача містяться записи, що позивач працював в Бердичівському автотранспортному підприємстві на посадах водія автобуса, водія пасажирського транспорту та водія автомобіля МАЗ-67. На думку відповідача, вказаний перелік посад не дає права позивачу на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком.
Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2020, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 06.02.2020 ОСОБА_1 по досягненню 55-річного віку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (Закон №1058-IV).
За результатами розгляду вказаного звернення відповідачем було прийнято рішення у формі листа від 27.02.2020  про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону №1058-IV.
В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що загальний страховий стаж позивача становить 31 рік 11 місяців 3 дні, у тому числі на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і велоковагових автомобілів. Відповідачем не зарахованого до страхового стажу періоди роботи позивача з 26.08.1986 по 15.11.1989, з 26.02.1997 по 15.01.2001, з 01.01.2005 по 21.08.2008, з 01.07.2016 по 28.02.2017 та з 04.10.2018 по 20.12.2019. В трудовій книжці позивача містяться записи, що позивач працював в Бердичівському автотранспортному підприємстві на посадах водія автобуса, водія пасажирського транспорту та водія автомобіля МАЗ-67, що не дає права позивачу на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком.
Позивач вважає вказану відмову протиправною, а тому звернувся до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявний загальний трудовий стаж 31 рік 11 місяців 3 дні, в тому числі на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) в розмірі 12 років 07 місяців 11 днів, що дає йому право на призначення пенсії після досягнення 55 років на підставі п."з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.
Згідно статті 8 З№1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті
Згідно п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.
Відповідно до п."з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.
Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у позивача стажу, необхідного для призначення спірної пенсії, по причині відсутності підтвердження в трудовій книжці записів про роботу позивача на посаді водія пасажирського транспорту і водія великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв за періоди з 26.08.1986 по 15.11.1989, з 26.02.1997 по 15.01.2001, з 01.01.2005 по 21.08.2008, з 01.07.2016 по 28.02.2017 та з 04.10.2018 по 20.12.2019.
Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до записів трудової книжки позивача мали місце, окрім іншого, спірні  періоди його роботи, а саме:
- з 08.08.1986 (а не з 26.08.1986) по 15.11.1989 - "водій 3 класу на автомобілі МАЗ-677" (запис №4-6);
- з 21.02.1997 по 15.01.2001 - "прийнятий водієм 1 класу на всі марки автомобілів" (запис №18-19);
- з 01.01.2005 по 21.08.2008 - "переведений на повну ставку водія автобусу" (запис №20-21);
-  з 01.07.2016 по 28.02.2017 - "прийнятий водієм автотранспортного засобу (кат.Д) на міські марштрутки" (запис № 28);
- з 04.10.2018 по 20.12.2019 - "переведений на міські маршрути водієм автобуса" (запис №30).
Так, вказані записи в трудовій книжці містять неточні записи про періоди роботи позивача.
Відповідно до вимог п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (Порядок №637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відповідно до п.11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (Порядок №18-1), у разі необхідності заявник може окрім трудової книжки подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Позивачем при зверненні до відповідача надано довідку Бердичівського автотранспортного підприємства №11837 від 30.12.2019 (за формою додатку 5), відповідно до якої підтверджено, що позивач протягом спірних періодів (з 26.08.1986 по 15.11.1989, з 26.02.1997 по 15.01.2001, з 01.01.2005 по 21.08.2008, з 01.07.2016 по 28.02.2017 та з 04.10.2018 по 20.12.2019) повний робочий день працював за посадою водія міського пасажирського транспорту (автобуси марки ЛіАЗ-677, Ікарус-260, Газель, Рута) і загальний стаж такої роботи відповідно до вимог п."з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" складає 12 років 07 місяців 11 днів.  Підставою для видачі довідки слугували відповідні накази роботодавця та особисті рахунки.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача загального трудового стажу 31 рік 11 місяців 3 дні, в тому числі на посаді водія міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) в розмірі 12 років 07 місяців 11 днів, що надає позивачу право на призначення пенсії після досягнення 55 років на підставі п."з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.8 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Також апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні пенсії на пільгових умовах, викладену у листі від 27.02.2020, та зобов`язання відповідача з 06.02.2020 призначити таку пенсію позивачу.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Мацький Є.М.