П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/4432/20-а 
Головуючий у 1-й інстанції:  Поліщук І.М. 
          Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 

01 березня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  на  рішення   Вінницького окружного адміністративного суду  від  29 жовтня 2020 року (прийняте у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач) про  визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 27.08.2020 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду  в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням базового місяця січня 2008 року.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 позов задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням базового місяця січня 2008 року. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказав, що відсутність у відповідача належного фінансового забезпечення у спірний період, в тому числі для покриття витрат з індексації грошового забезпечення військовослужбовців, не може впливати на наявність або відсутність у позивача права на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком роботодавця. При цьому, відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.
Крім того, згідно наказу Міністерства оборони України №90 від 01.03.2018 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1 - 22 до наказу, в результаті чого збільшилися посадові оклади військовослужбовців.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що право на отримання індексації грошового забезпечення у  військовослужбовців виникло у грудні 2018 року. Виплата індексації грошового забезпечення у військовослужбовців Національної гвардії України, проводиться щомісячно у порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів  від 17.07.2003 № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".
Окрім цього, зобов`язання встановлення для обчислення індексації базового місяця, є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені. У даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі щодо визначенні базового місяця для такого нарахування у відповідності до положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII покладається на відповідача.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Позивач у поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин визначенні розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294 (набрання чинності 01.01.2008), якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців. 
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 витребувано справу із суду першої інстанції. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 відкрито апеляційне провадження у даній справі, ухвалою від 18.01.2021 справу призначено до апеляційного розгляду на 24.02.2021 в порядку письмового провадження.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО НГ України від 06.03.2018 №11о/с позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України з 11.03.2018.
Наказом командира військової НОМЕР_1 НГ України частини №59 від 07.03.2018 позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів грошового забезпечення з 11.03.2018.
28.07.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити йому нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року. Також просив надати довідку про отримані ним види грошового забезпечення за період та за період з 01 січня 2018 року по 10 березня 2018 року.
Листом від 05.08.2020 за №50/08/33-2195 відповідач повідомив позивача про те, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення здійснювалась відповідно до вимог ст. 51 Бюджетного кодексу України, Закону України "Про індексацію доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2003, роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 №10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 №252/10/136-16. від 08.08.2017 №13700/3, від 08.08.2017 №78/0/66-17. Зазначив, що на сьогоднішній день жодним нормативно - правовим актом не визначений механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди. Крім того, відповідачем також було надано довідку - розрахунок за 2018 рік, з якої вбачається, що за період з 01.01.2018 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення позивача не здійснювалась.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Положеннями статті 4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078).
Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту (п.1-1 Порядку №1078).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення) (п. 4 Порядку №1078).
Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (п.6 Порядку №1078).
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Разом з цим, нормами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.
Як слідує з матеріалів справи позивачу за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року, не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про порушенням вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку № 1078.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з  вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за цей період.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.01.2020 у справі № 803/203/17 та від 15.10.2020 у справі № 240//11439/19.
Стосовно вимоги позивача щодо встановлення для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) 01.01.2008 суд зазначає таке.
Питання визначення базового місяця для індексації знаходиться в залежності від таких показників, як розмір прожиткового мінімуму за певні періоди, розмір коефіцієнту індексації пенсій тощо, які підлягають застосуванню відповідними органами, підприємствами, установами, організаціями при здійсненні відповідних розрахунків.
Суд зазначає, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.
Окрім того, захисту підлягає лише вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.
Як зазначалось вище у даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві.
Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 15.10.2020 справа №240/11882/19.
Відтак, вимога позивача щодо прийняття судом рішення в частині базового місяця, є передчасною та задоволенню не підлягає.
Стосовно посилань відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, слід вказати, що відповідач має керуватися та діяти відповідно до Закону №1282-XII, який має вищу юридичну силу, ніж вказані роз`яснення чи інші роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Судова колегія відхиляє аргументи відповідача про те, що грошове забезпечення військовослужбовців здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, оскільки відсутність на рахунках відповідача коштів для таких виплат не є само по собі належним доказом неможливості здійснення останніх.
При цьому, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня коштів на індексацію грошового забезпечення, і як наслідок не надходження відповідних фінансових асигнувань для виплати індексації військовослужбовцям у вказаний період.
Крім того, відповідачем не надано доказів того, що ним з 2016 року надсилались відповідні заявки до вищестоящого органу стосовно потреби на виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.
Водночас, слід зазначити, що відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
При цьому, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.10.2019 у справі №825/1832/17.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року.
Проте, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині встановлення базового місяця з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити  частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року  скасувати в частині встановлення для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) та прийняти в цій частині нову постанову.
Відмовити в задоволенні позову в частині встановлення для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) 01 січня 2008 року.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року в частині задоволення позову, а саме щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення  залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.