УХВАЛА

03 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  916/1096/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Кролевець О. А.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Таран С. В., Будішевська Л. О., Поліщук Л. В.
від 09.12.2020

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця"
про стягнення 454 401,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу у розмірі 454 401,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані простроченням термінів доставки вантажів залізничним транспортом, які визначені Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.
Рішенням від 28.09.2020 у справі № 916/1096/20 Господарський суд Одеської області позов задовольнив частково. Присудив до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" штраф за прострочення доставки вантажу у розмірі 363 520,80 грн. В іншій частині позову відмовив.
Постановою від 09.12.2020 Південно-західний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Одеської області від 28.09.2020 у справі № 916/1096/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу у сумі 90 880,20 грн, позовні вимоги в цій частині задовольнив. В решті рішення залишив без змін.
24 грудня 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі № 916/1096/20.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.  
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом спору у цій справі є стягнення 454 401,00 грн, що менше, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (1 051 000,00 грн).
Водночас в касаційній скарзі Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" наголошує, що відповідно до підпункту "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України справа № 916/1096/20 має виняткове значення для Акціонерного товариства "Укрзалізниця" та стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у справах, предметом яких є стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.
В обґрунтування випадку, передбаченого пунктом "а" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначає, що Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 висловив правову позицію щодо зменшення судом розміру штрафу згідно із статтею 233 Господарського кодексу України та частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, однак приймаючи оскаржувану постанову суд апеляційної інстанції її не врахував.
Однак Суд звертає увагу, що посилання скаржника на неврахування судами першої та/або апеляційної інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та не є виключним випадком у розумінні підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу.
Можливість відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.
Обґрунтовуючи необхідність відкриття касаційного провадження Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не наводячи при цьому правової норми, єдину практику застосування якої необхідно сформувати. Не спростовує цієї обставини вибіркове цитування скаржником мотивувальної частини вказаної постанови Верховного Суду.
Отже, скаржник у поданій касаційній скарзі не зазначає, з якого конкретного питання права, що міститься у касаційній скарзі, не сформовано єдину правозастосовчу практику, та у чому полягає фундаментальність його значення для формування такої практики.
Наведені скаржником обставини не свідчать про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, оскільки саме власне твердження скаржника про те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не може бути визнано судом автоматичною підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "а" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.
Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та зміст оскарженого судового рішення у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Крім того, скаржником не обґрунтовано і виняткове значення цієї справи для нього як учасника справи, оскільки зі змісту касаційної скарги вбачається, що доводи Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" зводяться до висловлення незгоди з прийнятим судовим рішенням, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених підпунктом "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального України для перегляду у касаційному порядку справи з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі № 916/1096/20.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами на 10 аркушах (в тому числі платіжне доручення № 32807131 від 15.12.2020 про сплату 13 632,20 грн). Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                            Н. М. Губенко

Судді                                                                                                                  С. В. Бакуліна

                                                                                                                                О. А. Кролевець