Ухвала
18 січня 2021 року
м. Київ
справа № 335/7962/20
провадження № 61-10ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,               Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року  за заявою  ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Тетяни Михайлівни про визнання правочину (довіреностей) недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т. М. про визнання правочину (довіреностей) недійсним.
Разом з вказаним позовом, надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 та накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суд міста Запоріжжя 
від 23 вересня 2020 року заяву    ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок літ. А-2, з гаражом, навіс Б, загальною площею 291,19 кв.м., АДРЕСА_1 зі всіма будівлями та господарським спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,0778 га, кадастровий номер 2310100000:04:043:0395, заборонивши відчуження та розпорядження будинком.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_5 , як особа яка не брала участі у справі, оскаржила її в апеляційному порядку. 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_5 задоволено.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суд міста Запоріжжя від 23 вересня 2020 року скасовано.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі відмовлено.
30 грудня 2020 року  ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої). 
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Критерієм для касаційного оскарження постанов апеляційного суду за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції про забезпечення позову або про відмову у такому забезпеченні є зміст дій апеляційного суду, а саме те, чи підтримав він висновки суду першої інстанції про забезпечення позову, або чи забезпечив позов за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні. Якщо на питання відповісти ствердно, відповідні постанови апеляційного суду можуть бути предметом касаційного оскарження. Іншими словами, крім ухвали суду апеляційної інстанції про забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України), у касаційному порядку можна оскаржити ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та постанову апеляційного суду про залишення зазначеної ухвали без змін, а також постанову апеляційного суду про забезпечення позову, прийняту за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні. Якщо апеляційний суд погодився з відмовою суду першої інстанції у забезпеченні позову чи скасував вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, учасник справи, який подавав заяву про вжиття таких заходів до суду першої інстанції, за наявності підстав не позбавлений можливості знову подати відповідну заяву до цього суду.
Оскільки за змістом пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України відсутня процесуальна можливість оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову, так само неможливим є касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви. Таке обмеження не позбавляє учасника справи права на повторне звернення із заявою про забезпечення позову до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 
від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження 
№ 14-88цс20).
Таким чином, за змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, постанова суду апеляційної інстанції, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви, не може бути оскаржена у касаційному порядку.
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи наведене, постанова Запорізького апеляційного суду 
від 02 грудня 2020 року не підлягає касаційному оскарженню, тому відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року  за заявою  ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Тетяни Михайлівни про визнання правочину (довіреностей) недійсним.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:	М. Є. Червинська  	
   	С. Ю. Бурлаков   В. М. Коротун