П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  293/1015/19 
                                                                                 Головуючий у 1-й інстанції: Бруховський Є.Б. 
                                                                                 Суддя-доповідач:  Курко О. П. 
31 березня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2021 року (смт Черняхів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області про скасування постанов про накладення штрафних санкцій, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області про скасування постанов про накладення штрафних санкцій.
Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2021 року позов задоволено, а саме: визнано дії Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області протиправними та скасовано постанову №54 від 03.06.2019 року та постанову №58 від 12.06.2019 року про накладення штрафних санкцій.    
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач вважає, ним не було порушено процедуру здійснення державного нагляду (контролю). Окрім того, апелянт зазначив, що предмет розгляду цієї справи не відноситься до юрисдикції місцевого загального суду як адміністративного суду.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно п.  2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ФОП ОСОБА_1 , фактично здійснює свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , магазин. Здійснюючи свою господарську діяльність порушив вимоги п.2 ч.2, п.2 ч.4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, а саме мобільного терміналу (смартфон) ТМ «MEIZU» М6Т модель: М811H LTE, колір чорний, дата виготовлення: 06.2018 р., та за невиконання особою, що ввела продукцію в обіг рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 24.04.2019 року №62, а саме не приведено мобільний термінал (смартфон) ТМ «MEIZU» М6Т модель: М811H LTE, колір чорний, дата виготовлення: 06.2018 р. відповідно до вимог Технічного регламенту радіообладнання, затвердженого ПКМУ від 24.05.2017 року №335, або іншим шляхом, що не суперечить чинному законодавству.
Таке порушення встановлено під час перевірки ГУ Держпродспоживслужби за наслідками якої складено акт перевірки характеристик продукції від 23.04.2019 року №026 та прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 24.04.2019 року №62 за яким позивача зобов`язано вжити заходи щодо усунення формальної невідповідності шляхом взаємодії з суб`єктами господарювання у ланцюгах постачання відповідної продукції до приведення її виробником (уповноваженим представником) у стан, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Строк виконання 21.05.2019 року.
За результатами розгляду вищезазначеного акту та рішення постановлено оскаржувані постанови щодо ФОП ОСОБА_1 : від 03.06.2019 року №54 про накладення штрафних санкцій, у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 грн. (підстава Акт перевірки характеристик продукції від 23.04.2019 року №026 та рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів шляхом обмеження надання продукції на ринку до усунення формальної невідповідності від 24.04.2019 року №62; від 12.06.2019 року №58 про накладення штрафних санкцій у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн (підстава Акт перевірки характеристик продукції від 23.04.2019 року №026 та рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів шляхом обмеження надання продукції на ринку до усунення формальної невідповідності від 24.04.2019 року №62.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
Згідно із абз. 8 ст. 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначено, що метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськість щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 10 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до повноважень органів ринкового нагляду, зокрема, належить проведення перевірок характеристик продукції.
Згідно із ч.ч. 3-6 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки. Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки.
Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» під час виїзної перевірки характеристик продукції може проводитися перевірка документів (їх копій) та інформації, зазначених у частині сьомій цієї статті, а також обстеження, відбір і експертиза (випробування) зразків продукції.
Згідно із ч. 10 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» строк проведення виїзної перевірки характеристик продукції не може перевищувати у розповсюджувача цієї продукції двох робочих днів, у виробника такої продукції - трьох робочих днів. Продовження строку проведення виїзної перевірки не допускається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» органи ринкового нагляду проводять планові перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів згідно із секторальними планами ринкового нагляду.
Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених пунктом 1 і підпунктом «а» пункту 2 частини першої цієї статті: 1) на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є: а) наявність на продукції знака відповідності технічним регламентам (у тому числі ідентифікаційного номера призначеного органу з оцінки відповідності), якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання правил застосування і нанесення знака відповідності технічним регламентам; б) наявність супровідної документації, яка має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкція з користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено технічними регламентами, та їх відповідність встановленим вимогам; в) наявність декларації про відповідність, якщо згідно з технічним регламентом на відповідний вид продукції продукція при її розповсюдженні має супроводжуватися такою декларацією; 2) на наступних етапах перевірки можуть бути проведені: а) обстеження зразків відповідної продукції та ідентифікація виробника продукції; б) відбір та експертиза (випробування) зразків продукції (у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 20 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» ринковий нагляд здійснюється відповідно до секторальних планів ринкового нагляду, які щорічно затверджуються органами ринкового нагляду відповідно до сфер їх відповідальності. Секторальний план ринкового нагляду охоплює види продукції відповідно до сфер відповідальності органів ринкового нагляду та визначає належність цих видів продукції до певного ступеня ризику. Ступені ризику видів продукції та критерії, за якими визначається належність продукції до відповідних ступенів ризику, затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного і соціального розвитку.
Згідно із ч. 4 ст. 20 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» під час розроблення проектів секторальних планів ринкового нагляду та проектів змін до таких планів враховуються: 1) результати моніторингу причин і кількості звернень споживачів (користувачів) про захист їх права на безпеку продукції, причин і кількості нещасних випадків і випадків заподіяння шкоди здоров`ю людей внаслідок споживання (використання) продукції, який здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 2) аналіз відомостей, включених до системи оперативного взаємного сповіщення про продукцію, що становить серйозний ризик; 3) аналіз інформації, одержаної з міжнародних, регіональних та іноземних систем повідомлення про продукцію, що становить серйозний ризик; 4) аналіз даних національної інформаційної системи ринкового нагляду; 5) результати моніторингу вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів; 6) необхідність проведення органами ринкового нагляду спільних перевірок характеристик продукції у разі, якщо відповідний вид продукції є об`єктом кількох технічних регламентів.
Відповідно до ч.ч. 5-12 ст. 20 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» секторальні плани ринкового нагляду складаються з плану здійснення ринкового нагляду та плану здійснення контролю продукції. Проекти секторальних планів ринкового нагляду та змін до них разом з їх обґрунтуванням підлягають обговоренню із заінтересованими органами виконавчої влади, об`єднаннями суб`єктів господарювання, громадськими організаціями споживачів (об`єднаннями споживачів), науково-технічними та інженерними товариствами і спілками. Пропозиції до проектів секторальних планів ринкового нагляду та змін до них, надані заінтересованими органами виконавчої влади, об`єднаннями суб`єктів господарювання, громадськими організаціями споживачів (об`єднаннями споживачів), науково-технічними та інженерними товариствами і спілками, підлягають обов`язковому розгляду органами ринкового нагляду. Секторальні плани ринкового нагляду затверджуються відповідними органами ринкового нагляду не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Секторальні плани ринкового нагляду та зміни до них не пізніше трьох робочих днів з дня їх затвердження оприлюднюються шляхом опублікування у друкованому засобі масової інформації відповідного органу ринкового нагляду (у разі його відсутності - у друкованому засобі масової інформації, визначеному цим органом) та шляхом розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу ринкового нагляду, а в разі потреби - також в інший спосіб. Органи ринкового нагляду щорічно готують звіти про виконання секторальних планів ринкового нагляду за попередній рік та не пізніше 1 квітня оприлюднюють їх шляхом опублікування у друкованому засобі масової інформації відповідного органу ринкового нагляду (у разі його відсутності - у друкованому засобі масової інформації, визначеному цим органом) та шляхом розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу ринкового нагляду. Порядок розроблення та перегляду секторальних планів ринкового нагляду, моніторингу та звітування про їх виконання визначається Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що 22 квітня 2019 року наказом ГУ Держпродспоживслужби у Житомирській області "Про проведення планового заходу зі здійснення державного ринкового нагляду щодо перевірки характеристик продукції" № 671-ОД на виконання вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції" та на підставі затвердженого Держпродспоживслужбою секторального плану державного ринкового нагляду на 2019 рік призначено проведення планової перевірки характеристик продукції за адресом: 12601, Житомирська область, смт Черняхів, вул. Івана Франка, 1.
На підставі наказу № 671-ОД від 22 квітня 2019 року видано направлення на проведення перевірки № 209 від 22 квітня 2019 року. Предмет здійснення заходу: з питань перевірки характеристик продукції, за видом: телефонні апарати, включаючи апарати для стільникових мереж зв`язку або інших бездротових мереж зв`язку, що містять передавачі або передавачі. Суд зазначає, що вказане відповідає п. 9 ч. 1 Плану здійснення ринкового нагляду Секторального плану державного ринкового нагляду на 2019 рік.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що порушення процедури проведення перевірки співробітниками Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області відсутні. Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам.
Вирішуючи питання про обґрунтовність оскаржуваних постанов та доведеність провини ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення правопорушення, законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Між тим, колегія суддів зазначає, що в даному випадку жодним доказом наявність правопорушень в діях позивача встановлена не була.
Так, відповідачем не подано в порядку визначеному ч.1 ст.261 КАС України відзиву на позовну заяву до суду першої інстанції, не представлено суду достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваних постанов, не надано жодних документів (матеріалів), які стали підставою для прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності. В матеріалах справи на день винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції взагалі були відсутні будь-які докази, які б стверджували про вчинення позивачем вищеописаного правопорушення. Акт перевірки характеристик продукції від 23 квітня 2019 року, який наявний в матеріалах справи, не містить виклад виявлених під час перевірки фактів порушень позивачем норм законодавства.
При цьому, в апеляційній скарзі відповідачем також не надано жодних підтверджень вказаних обставин.
Таким чином, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення позивачем правопорушення відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.
Отже, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не виконав обов`язку аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та не спростував відсутність складу правопорушення.
На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оскаржуваних постанов.
Стосовно доводів апелянта, що предмет розгляду цієї справи не відноситься до юрисдикції місцевого загального суду як адміністративного суду, то колегія суддів погоджується з вказаними твердженнями, однак зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 318 КАС України, справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
В даному випадку, відповідачем в суді першої інстанції не порушувалось питання про непідсудність даної справи Черняхівському районному суду Житомирської області.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни мотивувальної  частини оскаржуваного судового рішення.          
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 301, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
 апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області задовольнити  частково.
           Рішення  Черняхівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2021 року - змінити з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду.
          В решті - рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 26 січня 2021 року залишити без змін.                         
           Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі 01 квітня 2021 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.