П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 484/3944/20	

Категорія: 110370100                                                                                                     Головуючий в 1 інстанції: Хемич О. Б.
                                                                                                                               Час і місце ухвалення: м. Первомайськ      
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              – Бітова А.І. 
                                  –  Градовського Ю.М.                       
             при секретарі –  Черкасовій Є. А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ганєва Дмитра Сергійовича, Головного управління патрульної поліції Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Поліцейського 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Ганєва Дмитра Сергійовича, Головного управління патрульної поліції Миколаївської області про скасування постанови серії ЕАМ №3400782 від 08.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обґрунтування позову зазначається, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбачені частиною 5 статті 122 КУпАП, а постанова про притягнення його до відповідальності не містить жодних доказів його вини.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з фотофіксації місця паркування не вбачається розмітки на проїзній частині дороги, де припаркований автомобіль позивача, тому з урахуванням вимог п. 4 Загальної частини Правил паркування транспортних засобів, дія дорожнього знаку  з табличкою 7.17 розповсюджується на одне місце для паркування. При цьому автомобіль позивач знаходився в межах дії знаку 5.38 «Місце для стоянки без будь-яких табличок та за межами дії розміщеного на відстані приблизно 7 метрів знаку 5.38 з табличкою 7.17 ПДР.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.  
Судом першої інстанції встановлено, що 08.11.2020 року поліцейським 2 роти 4 батальйону УПП в Миколаївській області, старшим сержантом поліції, Ганєвим Д.С. відносно позивача винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3400782 від 08.11.2020 року, згідно якої 08.11.2020 року о 10:55 годині, на вул.8 Березня, 79 в м. Миколаєві, позивач, керуючи транспортним засобом марки JEEP GRAND CHEROKEE, здійснив зупинку та стоянку на парковочному місці, призначеному для людей з обмеженими можливостями, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17, чим порушив п. 8.4 ґ) ПДР - Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, у зв`язку із чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5  статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.
Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5  ст. 122 КУпАП. Будь-яких доказів на підтвердження неправомірності винесеної постанови та вчинення інспектором неправомірних дій позивачем не надано, а тому прийшов до висновку що постанова винесена правомірно та скасуванню не підлягає.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням обставин справи та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п. 1.9.  ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач порушив вимоги дорожнього знаку 5.38 з табличкою до нього 7.17, ( п. 8.4 ґ) ПДР- Порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.
Особливості правового регулювання зупинки і стоянки транспортних засобів визначено положеннями пункту 15  ПДР.
Так, відповідно до п.15.1  ПДР  зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Пунктом 8.1  ПДР  України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно пункту 8.2  ПДР  України дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.
Відповідно до п.8.4 ґ)  ПДР  України, дорожні знаки поділяються на групи, зокрема на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Дорожній знак  ПДР  5.38 "Місце для стоянки" є інформаційно-вказівним знаком та застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою "Р" та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою "Р" та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.
В свою чергу, табличка до дорожніх знаків 7.17 "Інваліди" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.
Згідно із п.10.9.21 ДСТУ 4100:2014 «Дорожні знаки» табличка 7.17 «Інваліди» застосовується із знаком 5.38 і вказує, що стоянковий майданчик (або спеціально відведена його частина) призначається для стоянки транспортних засобів (мотоколясок і автомобілів), на яких встановлено розпізнавальний знак "Інвалід" і якими керують інваліди. Спеціально виділене місце для стоянки транспортних засобів інвалідів може позначатися дорожньою розміткою 1.30 відповідно до вимог ДСТУ 2587:2010.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 5 статті 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".
За нормами ч. 2  ст. 77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності до  ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію"  полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію»  визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення поліцейським Управління патрульної поліції здійснення позивачем зупинки та стоянки на парковочному місці, призначеному для людей з обмеженими можливостями
На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, а також фотографії. Крім того такі фотографії було надано й позивачем до позовної заяви.
Так, відеозаписом зафіксовано, що позивач підтвердив здійснення ним такого порушення ПДР, вказуючи що не помітив знак та підписав оскаржувану постанову без будь-яких заперечень.
З відеозапису з нагрудної камери та фото наданих позивачем, можливо встановити що знак  ПДР  5.38 із табличкою 7.17 знаходився перед автомобілем позивача, який знаходився у ньому, а тому не помітити чи будь-яким іншим чином не побачити даний дорожній знак позивач не міг.
При цьому дія такого знаку розповсюджується на спеціально відведену частину майданчика для стоянки (від знака 5.38 із табличкою 7.17 до знака 5.38 ПДР)
Із даного відеозапису слідує, що позивач не наводить жодних доводів, пояснень чи тверджень стосовно причин здійснення зупинки на спеціально відведеній частині стоянкового майданчика для інвалідів, в тому числі не вказує про очікування знайомого, який є інвалідом або його знаходження в автомобілі, а сам транспортний засіб не позначений табличкою «Інвалід».
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, у відповідності до п. 4 ч.2  ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови, а саме п .5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення вказано технічний прилад ДМ3936, а тому посилання суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення не відповідає дійсності. 
Водночас, таке твердження суду першої інстанції не спростовує його висновків про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови.
За таких обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5  ст. 122 КУпАП. 
Будь-яких доказів на підтвердження неправомірності винесеної постанови та вчинення інспектором неправомірних дій апелянтом не надано, а отже за правилами частини першої  статті 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права
Наведені в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313,315, 316, 321, 322, 325  КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2020 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.  
                                             Повний текст постанови складено та підписано 02 лютого 2021 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А.І. Бітов 

Суддя:                                                                                                       Ю. М. Градовський