Номер провадження: 22-ц/813/3831/21 
Номер справи місцевого суду: 504/355/18
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
               
розглянувши у порядку письмового провадження, без участі учасників справи,  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

                                        встановив:
       
08 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилалась на те, щовони із відповідачем з 21.01.2006 року перебувають у шлюбі, від якого у них є неповнолітні діти: донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивачка проживає разом з дітьми, займається їх вихованням самостійно. Відповідач допомоги по її утриманню та утриманню дітей не надає. Враховуючи зазначене, позивачка просила призначити аліменти на її утримання та стягувати їх з відповідача у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
Оскільки, відповідач відмовляється добровільно надавати грошові кошти на її утримання, вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, змушена була звернутись до суду з позовом.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 серпня 2018 рокупозовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 08.02.2018 року і до досягнення доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.
Допущено негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року, та постановлення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 22.02.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Слід також зазначити, що апеляційне провадження по розгляду даної справи було відкрито 21.12.2020 року, про що учасники справи були належним чином повідомленими (а.с. 41-43).
Призначення даної справи до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, було здійснено ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.02.2021 року (а.с.46). 
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 22.02.2021 року.
При цьому колегія суддів зазначає, що двохмісячний строк для розгляду справи в порядку письмового провадження в даному випадку збігає 21.02.2021 року, оскільки 21.02.2021 року був вихідним днем, а у відповідності до ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ухиляється від утримання позивачки та дітей, ухилився від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надав, тому суд вважав за необхідне, задовольнити позовні вимоги, та стягнути аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 08.02.2018 року і до досягнення доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Однак апеляційний суд не може погодитись із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Положеннями п. 3 ч. 3. ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Матеріали справи взагалі не містять доказів надіслання відповідачу повісток про виклик до суду, копії позовної заяви с додатками, а також доказів того, що ОСОБА_1 хоча б один раз був сповіщений про дату судового засідання, та взагалі був обізнаний про розгляд судової справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази про сповіщення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи на 07.08.2018 року, отже, відповідач в порушення ст.ст. 128, 130 ЦПК України про дату слухання справи, не був сповіщений належним чином.
У зв`язку з цим, доводи заявника апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції не було правових підстав для ухвалення рішення, є слушними, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення, як то передбачено вищевказаною нормою процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 21.01.2006 року, від якого у них є неповнолітні діти: донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказала, що відповідач відмовляється добровільно надавати грошові кошти на її утримання, вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Разом з тим, статтею 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Згідно з частинами 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Із вказаної норми слідує, що дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що останній може надавати матеріальну допомогу. Наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти, є обов`язковою умовою для їх стягнення.
Для виникнення права дружини на утримання від чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів, які, відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України,  має довести позивач.
Відсутність такої обов`язкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови в стягнення аліментів згідно ст. 84 СК України.

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 вказує, що весь час, в тому числі й на момент звернення ОСОБА_2 до суду із позовною заявою, а також на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду, він проживав разом із своєю дружиною та неповнолітніми дітьми.
Дружина дійсно не працює, а отже і вона, і діти, весь час знаходились на його утриманні. Йому взагалі не було відомо про факт звернення дружини до суду із позовом, оскільки за місцем реєстрації він не проживав, а жив разом з родиною за іншою адресою. Шлюб між сторонами не розірвано. Крім того, він ніколи не ухилявся від утримання дітей, доказів чого не було надано позивачкою.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачкою не надано суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, що полягає у тому, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів того, що відповідач не надає їй допомоги та допомоги дітям на їх утримання, а також того що відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання.

Довідка виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області № 156 від 05.02.2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають та знаходиться на утриманні матері ОСОБА_2 , яка проживає та зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_1 , зазначених обставин не спростовують і жодним чином не доводять того, що відповідач і заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 може надавати матеріальну допомогу на тримання позивачки ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладені обставини в своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.
У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду - скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову  ОСОБА_2  до  ОСОБА_1  про стягнення аліментіввідмовити у повному обсязі.

За змістом ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне компенсувати заявнику апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1057,20 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд
                                    постановив:  
      
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року скасувати.
Прийняти постанову, якоюу задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2  до  ОСОБА_1  про стягнення аліментіввідмовити у повному обсязі.

Компенсувати заявнику апеляційної скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1057,20 грн. (одна ти сяча п`ятдесят сім гривень 20 копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

               Л.А. Гірняк

О.С. Комлева