Дата документу 09.02.2021 Справа № 335/9733/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 335/9733/20 
Провадження №22-ц/807/446/21 
Головуючий в 1-й інстанції – Калюжна В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року                                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С. В.,	
суддів:	Крилової О. В., Полякова О. З.,	
секретар	Бєлова А. В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2020 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петруніної С.О.,- 

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петруніної С.О., у якій, посилаючись на те, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 62203364 з порушенням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень та положень Закону України „Про виконавче провадження” та неправомірно накладено арешт на його кошти, просить скасувати постанову державного виконавця Петруніної С.О. від 02.06.2020 року про відкриття виконавчого провадження, за яким було накладено арешт на його картковий рахунок у АТ КБ „ПриватБанк” по виплаті пенсії на ім`я ОСОБА_1 . 

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2020 року, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петруніної С.О. – залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що залишаючи скаргу без розгляду суд першої інстанції не врахував, що про існування виконавчого провадження скаржнику стало відомо лише 12.11.2020 року після отримання відповіді начальника виконавчої служби, тому строк на подання скарги не пропущений.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Вознесенівському відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 32203364 з виконання виконавчого листа № 2-3430/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП „Основаніє” заборгованості у розмірі 7 022,69 гривень.

Виконавче провадження відкрито на підставі постанови державного виконавця від 02.06.2020 року та постановою від 05.08.2020 року накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 .

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, на день звернення до суду із даною скаргою 10-денний строк на оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження заявником пропущено. Даних, які б свідчили про необізнаність про хід виконавчого провадження заявником не наведено. Крім того, із долученої до матеріалів скарги письмової заяви від 20.10.2020 року поданої боржником ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби, вбачається, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження заявником було отримано 20.10.2020 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Положеннями ч.1 ст.126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частинами 1,4 ст.127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Право на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця є строковим.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частинами першою, другою статті 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Також ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 126 ЦПК України встановлює правило, яке полягає в тому, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Залишаючи скаргу без розгляду суд першої інстанції, послався на пропуск строку на подання скарги за відсутності клопотання про поновлення вказаного строку. Між тим, початок відліку вказаного строку суд першої інстанції відраховує, з відомостей, які наявні у матеріалах скарги, не дослідивши матеріали виконавчого провадження, які містять достовірні дані щодо отримання скаржником копії оскаржуваної постанови, та є належними доказами у справі, без перевірки, яких висновки викладені в оскаржуваній ухвалі є передчасними. Суд не зазначив в оскаржуваній ухвалі і не встановив коли фактично заявник був ознайомлений з оскаржуваною ним постановою виконавця.

За наведених обставин, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2020 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 лютого 2021 року.

Судді:                                                                С. В. Кухар

                                                               О. В. Крилова

О. З. Поляков