ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2021 року

м. Харків

справа № 640/3508/19

провадження № 22-ц/818/884/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Пилипчук Н.П., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимир Анатолійович, 

стягувач - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича, стягувач: ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2020 року, постановлену під головуванням судді Бородіної Н.М., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 24 червня 2020 року), - 
в с т а н о в и в :
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимира Анатолійовича.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2020 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича по примусовому списанню 15.01.2020 року коштів в сумі 10 302,32 грн. з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого в Акціонерному товаристві Комерційного банку «ПриватБанк». Зобов`язано приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича усунути порушення. В решті скарги - відмовлено.
В апеляційній скарзі приватний виконавець Виконавчого округу Харківської області Шиндель Володимир Анатолійович просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, судові витрати покласти на боржника та надати можливість приватному виконавцю протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати до суду відповідні докази понесених витрат.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; приватний виконавець зазначає, що йому не було відомо, що списані кошти є саме заробітною платою  ОСОБА_1 . Ні АТ КБ «ПриватБанк», ні боржник не повідомили його про спеціальний режим використання рахунку № НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_1 мала реальну можливість виконати рішення суду, ухваленого на користь ОСОБА_2 , проте не вжила жодних заходів, спрямованих на виконання рішення. Крім того, апелянт вказує, що оскаржувана ухвала містить посилання на усунення порушення приватним виконавцем, проте в ній не зазначено конкретного способу виявлених порушень, що не забезпечує ефективне виконання судового рішення. Також приватний виконавець вважає, що скарга подана від імені боржника неуповноваженим представником та із порушенням строків, встановлених ст. 449 ЦПК України, оскільки належним чином не засвідчені копії певних документів, а постанови про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 отримала ще 11 жовтня 2019 року, тоді як скарга подана у січні 2020 року.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Таш`ян Роман Іванович надав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича - залишити без задоволення; витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги просив залишити за апелянтом.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2020 року оскаржується приватним виконавцем лише в частині задоволених вимог. В іншій частині ухвала суду скаржником не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.
Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець будучи обізнаним, що на рахунку боржника № НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», накопичилась заробітна плата, у зв`язку із неправомірним накладенням на нього арешту, в порушення порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» примусово списав заробітну плату в сумі 10 302,32 грн., що перевищує 20% від щомісячної заробітної плати, на погашення заборгованості за виконавчим документом.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року у справі № 640/3508/19 позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 40 586,57 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (а.с.51-54 т.1).
Постановою Харківського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року вказане рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року залишено без змін (а.с.95-99 т.1).
На виконання вищевказаного судового рішення, Київським районним судом м. Харкова за заявою ОСОБА_1  видано виконавчі листи, які стягувачем були пред`явлені до виконання приватному виконавцю Виконавчого округу Харківської області Шинделю Володимиру Анатолійовичу.
08 жовтня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. відкрито виконавче провадження ВП №60266851 на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 40 586,57 грн. (а.с.108 т.1).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. від 08 жовтня 2019 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в АТ КБ «Приватбанк», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або захоронення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с.110-111 т.1).
АТ КБ «Приватбанк» прийняв до виконання постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. про накладення арешту на банківські рахунки та наклав арешт на рахунки боржника ОСОБА_1 , в тому числі на особовий рахунок, який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», на який перераховується заробітна плата боржника від НТУ «Харківський політехнічний інститут» (а.с. 133 т.1).
07 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. із заявою про зняття арешту з банківської зарплатної картки (а.с. 134 т.1).
Згідно довідки НТУ «Харківський політехнічний інститут» від 18грудня 2019 року   ОСОБА_1 працює інженером на кафедрі підприємництва, торгівлі та експертизи товарів НТУ «ХПІ» та отримує заробітну плату, яка перераховується до АТ КБ «Приватбанк». За довідкою КБ «Приватбанк» від 10 жовтня 2019 року (а.с.133) та випискою по рахунку, вбачається що  ОСОБА_1 має картковий рахунок № НОМЕР_1 , рахунок IВАN  НОМЕР_2 , на яку нараховується лише заробітна плата. 
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26 грудня 2019 року була скасована постанова від 08 жовтня 2019 року, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А., по ЗВП №60266946 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , в частині накладення арешту на особовий рахунок НОМЕР_3 , рахунок IВАNНОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», на який перераховується заробітна плата ОСОБА_1 від НТУ «Харківський політехнічний інститут» (а.с.141-145 т.1). 
Разом з тим 14 січня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» отримав від приватного виконавця Шинделя В.А. платіжну вимогу №60266946/1 від 13 січня 2020 про списання з рахунку боржника коштів.
15 січня 2020 року з рахунку боржника банком були списані грошові кошти в сумі 10 302,32 грн. (а.с.158 т.1).
Як на підставу вимог скарги на дії приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича,  ОСОБА_1 посилалася на те, що всупереч ухвали суду від 26 грудня 2019 року, якою була скасована постанова приватного виконавця  від 08 жовтня 2019 року в частині накладення арешту на особовий рахунок, який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», на який перераховується заробітна плата ОСОБА_1 від НТУ «Харківський політехнічний інститут», за вимогою приватного виконавця з вказаного рахунку все ж таки були списані кошти в сумі 10 302,32 грн. Вказана сума перевищує 20% стягнення від щомісячної заробітної плати, на погашення заборгованості за виконавчим документом. Таким чином приватний виконавець знаючи, що на її рахунку перебуває заробітна плата, порушив порядок звернення заборгованості на заробітну плату, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», і стягнув усю суму яка там накопичилась, чим позбавив її права на отримання заробітної платні. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича по примусовому списанню 15 січня 2020 року коштів в сумі 10 302,32 грн. з рахунку боржника № НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» та зобов`язати приватного виконавця повернути кошти в сумі 10 302,32 грн.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із статтями 19, 24 Закону України «Про виконавче провадження», право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Матеріали справи свідчать про те, що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Шинделя В.А. перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових кошів.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А. від 08 жовтня 2019 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в АТ КБ «Приватбанк», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або захоронення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику (а.с.110-111 т.1).
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26 грудня 2019 року була скасована постанова від 08 жовтня 2019 року, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А., по ЗВП №60266946 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , в частині накладення арешту на особовий рахунок НОМЕР_3 , рахунок IВАNНОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», на який перераховується заробітна плата ОСОБА_1 від НТУ «Харківський політехнічний інститут» (а.с.141-145 т.1). 
Разом з тим 14 січня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» отримав від приватного виконавця Шинделя В.А. платіжну вимогу №60266946/1 від 13 січня 2020 року про списання із зазначеного рахунку боржника коштів.
15 січня 2020 року з рахунку боржника банком були списані грошові кошти в сумі 10 302,32 грн. (а.с.158 т.1).
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.
Згідно п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 261 Закону України "Про теплопостачання", ст. 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Статтею 43 Конституції України гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Верховний Суд у справі № 340/1018/19 від 17.01.20р. зазначив, що заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».
Стягнення заборгованості за виконавчими листами на заробітну плату врегульовано положеннями розділу IX ЗУ «Про виконавче провадження». За ч.2 ст. 70 Закону із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
Приватний виконавець будучи обізнаним, що на рахунку   ОСОБА_1  № НОМЕР_1 , рахунок IВАN НОМЕР_2 , накопичилась заробітна плата, у зв`язку із неправомірним накладенням на нього арешту, в порушення порядку передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження» примусово списав заробітну плату в сумі 10302, 32 грн., що перевищує 20% від щомісячної заробітної плати, на погашення заборгованості за виконавчим документом .
Висновок суду першої інстанції про те, що незаконними є дії приватного виконавця по списанню з карткового рахунку боржника грошових коштів, які є заробітною платою, - відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апелянта про те, що боржником до приватного виконавця не подано належних доказів на підтвердження соціального статусу рахунку № НОМЕР_1 , рахунок IВАN НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», а також від АТ КБ «Приватбанк» не надходило жодних документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника заборонено звертати стягнення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26 грудня 2019 року була скасована постанова від 08 жовтня 2019 року, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Шиндель В.А., по ЗВП №60266946 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , в частині накладення арешту на особовий рахунок НОМЕР_3 , рахунок IВАNНОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк», на який перераховується заробітна плата ОСОБА_1 від НТУ «Харківський політехнічний інститут» (а.с.141-145 т.1). Таким чином приватний виконавець був обізнаний про те, що на зазначений картковий рахунок нараховується саме заробітна плата боржника.
Доводи апеляційної скарги про те, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено конкретного способу виявлених порушень, що не забезпечує ефективне виконання судового рішення, - спростовується вимогами закону, оскільки згідно ч.2 ст. 451 ЦПК України - у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Посилання приватного виконавця щодо пропуску боржником строку на оскарження його дій також не приймаються колегією суддів, оскільки за змістом статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. 15 січня 2020 року з рахунку боржника банком були списані грошові кошти в сумі 10 302,32 грн., а 24 січня 2020 року була подана до суду вказана скарга.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2020 року оскаржується приватним виконавцем лише в частині задоволених вимог. В іншій частині ухвала суду ОСОБА_1 не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.
Ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлена з додержанням норм процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Шинделя Володимира Анатолійовича - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2020 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   Н.П. Пилипчук

                                                                О.М. Хорошевський

       Повне судове рішення виготовлено 25.01.2021 року.