ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/23639/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 березня 2021 року                                                                                  м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді:   Черпіцької Л.Т., суддів:   Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від "14" грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом     ОСОБА_1     до Міністерства юстиції України Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,                                        
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби, в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не виконання Виконавчого листа Окружного адміністративного суду м.Києва №640/1337/20 від 22.07.2020;
визнати протиправною дію державного виконавця Яковенко В.А. Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо направлення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №6307593/6-20.1 від 22.09.2020;
зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не пізніше наступного робочого дня винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Окружного адміністративного суду м.Києва №640/1337/20 від 22.07.2020 та провести виконавчі дії в порядку, визначеному Законом;
встановити судовий контроль за виконанням рішення, - зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у десятиденний строк подати до Окружного адміністративного суду м.Києва звіт про виконання ухваленого судом рішення;
судові витрати покласти на Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.    Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно направив на адресу позивача    повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання №6307593/6-20.1 від 22.09.2020. 
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від "14" грудня 2020 р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано повідомлення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22.09.2020 №63075943/6-20.1. 
Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії з виконання виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом м.Києва від 22.07.2020 з примусового виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києві від 22.07.2020 №640/1337/20.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції  скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що виконавчий документ не відповідав вимогам ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому вважає, що державним виконавцем не порушено вимоги закону, а підстави для скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22.09.2020 відсутні. 
На адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи розпорядження №196-к від 15.02.2021 про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного консультанта.
Крім того, позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. 
Відповідно до п. 3 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).    
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.06.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Керівника Апарату Верховної Ради України від 19.12.2019 №3560-п "Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного консультанта" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади головного консультанта секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики у зв`язку з реорганізацією визначеного секретаріату. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного консультанта секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики, з 20.12.2019. Стягнуто з Апарату Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.12.2019 по 10.06.2020 в розмірі 144981,44 грн. (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят одна гривня 44 копійки) з відрахуванням з цієї суми податків та обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
22.07.2020 Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчі листи.
Позивач 17.09.2020 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.06.2020.
22.09.2020 Повідомленням відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, яке обґрунтовано тим, що у виконавчому листі зазначено Апарат Верховної Ради України (код ЄДРПОУ 20064120), в той час згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом 20064120 зареєстровано Управління справами апарату Верховної ради України.
Вважаючи повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання  протиправним, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII)(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Як вбачається з виконавчого листа, останній видано з додержанням вище зазначених норм Закону.
Так, відповідно до ч.4 p.І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мінюсту від 02.04.2012 №512/5, встановлено, що відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками, зокрема, є Апарат Верховної Ради України.
Отже, зазначені обставини відповідачем в оскаржуваному Повідомленні є надуманими та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року (заява №?56848/00) підкреслюється, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 [Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод], також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній зі сторін.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
Згідно з ч. 1         ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до         ст. 316 КАС України      суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від "14" грудня 2020 р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 23 березня 2021 року. 

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька	
 Судді:	 О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків