ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2099/21 Справа № 185/10817/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання правочину недійсним 

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Акцент-Банк" про визнання правочину недійсним. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що контролюючи рух коштів за своїм рахунком в АТ «Акцент-Банк», 28 березня 2019 року їй стало відомо, що 27 березня 2019 року з її банківської картки номер НОМЕР_1 , виданої АТ «Акцент-Банк», невідомими особами шахрайським шляхом було оформлено від її імені через мережу Internet заяву про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидка готівка 2.0» АВН0СТ15510545468 від 27 березня 2019 року, тим самим було оформлено кредит від її імені на 79000 грн., було знято грошові кошти з карткового рахунку без її участі та згоди з використанням електронних платіжних засобів. Дізнавшись про вказані обставини, вона негайно повідомила банк за номером 7776. У подальшому від банку почали надходити повідомлення щодо необхідності погашення кредиту. Після звернення до відділення АТ «Акцент-Банк" у місті Павлограді їй були надані копії документів, пов`язані із заявою про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидка готівка 2.0» АВН0СТ15510545468 від 27 березні 2019 року. Позивач вказувала, що не підписувала договір позики, грошові кошти не отримувала, а наявна у неї банківська довідка від 12 листопада 2018 року свідчить про те, що з 25 серпня 2018 року вона не має заборгованості перед АТ «Акцент-Банк». Тому просила суд визнати недійсною заяву про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидка готівка 2.0» АВН0СТ15510545468 від 27 березня 2019 року, укладеного між нею та АТ «Акцент-Банк». 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. Визнано недійсною заяву про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидка готівка 2.0» АВН0СТ15510545468 від 27 березня 2019 року, укладену між ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк».
З таким рішенням не погодилися АТ «Акцент-Банк», звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви про приєднання до Умов та Правили кредит «Швидка готівка 2.0» № АВН0СТ15510545468 від 27 березня 2019 року, АТ «А-Банк» надали ОСОБА_1 строковий кредит у сумі 79000 грн. на строк 36 місяців - по 27 березня 2022 року включно на придбання споживчих товарів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у сумі 4,5 % на місяць на суму виданого кредиту, який сплачується щомісяця у розмірі 5753 грн. 56 коп., починаючи з 22 по 26 число наступного місяця (а.с. 15).
До заяви доданий паспорт банківського продукту «Швидка готівка 2.0» із зазначенням умов кредитування (а.с.16).
Згідно довідки про рух коштів 27 березня 2019 року на рахунок ОСОБА_1 були зараховані грошові кошти за договором № АВН0СТ15510545468 у сумі 79000 грн. (а.с. 19).
04 вересня 2019 року позивач звернулась до АТ «А-Банк» та Національного банку із заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій, пов`язаних із зняттям з її карткового рахунку грошових коштів на загальну сумі 81 000 грн. (а.с. 24).
ОСОБА_1 25 вересня 2019 року було направлено скаргу до Національного банку України на бездіяльність керівництва АТ «А-Банк» (а.с. 25).
23 вересня 2019 року заява про вчинення шахрайських дій була подана позивачем до Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 26).
Листом № 51-8818 від 31 серпня 2020 року Павлоградський відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області надав інформацію щодо запитуваних звернень гр-ки ОСОБА_1 до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема, що проведено перевірку щодо заяви ОСОБА_1 , про що їй надано письмову відповідь за вих. № 51-11855 від 17 жовтня 2019 року, матеріали долучені до кримінального провадження №12019040370000766.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За положеннями ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Згідно з ч.1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У справі встановлено, відповідно до Заяви про приєднання до Умов та Правили кредит «Швидка готівка 2.0» № АВН0СТ15510545468 від 27 березня 2019 року, АТ «А-Банк» надали ОСОБА_1 строковий кредит у сумі 79000 грн. на строк 36 місяців - по 27 березня 2022 року включно на придбання споживчих товарів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у сумі 4,5 % на місяць на суму виданого кредиту, який сплачується щомісяця у розмірі 5753 грн. 56 коп., починаючи з 22 по 26 число наступного місяця (а.с. 15).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» та п. 2.1.3. Правил, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Статтею 12 вказаного закону передбачено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Кодексу, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. 
Згідно умов Заяви про приєднання до Умов та Правили кредит «Швидка готівка 2.0» № АВН0СТ15510545468 від 27 березня 2019 року сторони погодили, що для укладання цього договору використовується електронний підпис, а саме дзвінок через IVR-сервіс чи одноразовий пароль (ОТР-пароль), який надсилається на фінансовий телефон клієнта, та введенням якого на сайті Банку або повідомленням працівнику Банку у відділенні Клієнт підтверджує прийняття прав та обов`язків за даним договором.
Отже, оспорюваний правочин було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно довідки про рух коштів 27 березня 2019 року на рахунок ОСОБА_1 були зараховані грошові кошти за договором № АВН0СТ15510545468 у сумі 79000 грн. (а.с. 19).
Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач вказувала, що не підписувала кредитний договір, не отримувала грошових коштів.
Однак, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. Позивачем не доведено, що вона не вчиняла відповідних  дій для укладання договору в електронній формі та не підписувала його за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2019 року позивач звернулась до АТ «А-Банк» із заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій, де зазначила, що 27 березня 2019 року їй зателефонували на її мобільний телефон невідомі особи та запропонували підключити 4G інтернет, на що вона відмовилась. Після цього ввечері 28 березня 2019 року з її кредитної картки були зняті грошові кошти у сумі 21 000 грн., а потім ще 60 000 грн. Щодо вказаних дій вона звернулась до ГУ Національної поліції м. Павлограда з відповідною заявою про шахрайство, а потім подала заяву до банку, якою закрила картковий рахунок (а.с. 24).
Позивачем ОСОБА_1 25 вересня 2019 року було направлено скаргу до Національного банку України на бездіяльність керівництва АТ «А-Банк», в якій позивач також зазначила щодо неправомірного зняття з її карткового рахунку грошових коштів у сумі 21 000 грн. та 60 000 грн. (а.с. 25).
23 вересня 2019 року заява про вчинення шахрайських дій, які полягали у несанкціонованному знятті грошових коштів у вищевказаних сумах з карткового рахунку позивача була подана ОСОБА_1 до Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 26).
Слід зазначити, що у вказаних зверненнях відсутні будь-які дані щодо кредитного договору, оформленого у вигляді Заяви про приєднання до Умов та Правил надання кредиту «Швидка готівка 2.0» АВН0СТ15510545468 від 27 березня 2019 року, визнання недійсним якого є предметом даного спору.
Листом № 51-8818 від 31 серпня 2020 року Павлоградський відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області надав інформацію щодо запитуваних звернень гр. ОСОБА_1 до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема, що проведено перевірку щодо заяви ОСОБА_1 , про що їй надано письмову відповідь за вих. № 51-11855 від 17 жовтня 2019 року, матеріали долучені до кримінального провадження №12019040370000766.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи не містять будь-яких належних доказів, що сторонніми особами були вчинені шахрайські дії щодо позивача, укладено кредитний договір без її згоди та знято грошові кошти.
Вказані обставини справи та норми закону залишились поза увагою суду першої інстанції.
Аналізуючи зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним у зв"зку з недоведеністю.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року скасувати та  ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог    ОСОБА_1 . 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»- задовольнити.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання правочину недійсним - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання правочину недійсним - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 29 березня 2021 року.

Головуючий суддя

Судді