ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2021 р. 	Справа № 480/5466/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, повний текст складено 22.06.20 року у справі № 480/5466/19
за первісним позовом Головного управління ДПС у Сумській області 
до ОСОБА_1 
про стягнення податкового боргу
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Сумській області 
про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Головне управління ДПС у Сумській області, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 податковий борг: 
- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 214701,53 грн. на р/р UA3689999980000033119341018002, одержувач УК у м. Сумах/м. Суми/11010500, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998;
- військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 17877,64 грн. на р/р UA668999980000031110063018002, одержувач УК у м. Сумах/м. Суми/11011000, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998;
- адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 510 грн. на р/р UA788999980000031118106018002, одержувач УК у м. Сумах/м. Суми/21081100, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.  
ОСОБА_1 подав зустрічний позов, відповідно до уточнення зустрічного позову просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 22.07.2019 р. №0009121303, №0009141303, №0009151303, №0009131303.   
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі № 480/5466/19 в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.
Первісний позов Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг:
- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) в сумі 214701 грн. 53 коп. на р/р UA3689999980000033119341018002, одержувач УК у м. Сумах/м. Суми/11010500, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998;
- військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11011000) в сумі 17877 грн. 64 коп. на р/р UA668999980000031110063018002, одержувач УК у м. Сумах/м. Суми/11011000, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998;
- адміністративні штрафи та інші санкції (код платежу 21081100) в сумі 510 грн. 00 коп. на р/р UA788999980000031118106018002, одержувач УК у м. Сумах/м. Суми/21081100, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.
Відповідач, ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі № 480/5466/19 скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов та визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 22.07.2019 р. №0009121303, №0009141303, №0009151303, №0009131303.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення він не отримував, зі змістом ознайомлений не був. Вважає, що він не отримував додаткового блага, так як згідно з договорами про надання споживчих кредитів від 27.07.2007 р. та від 10.04.2008 р. ним були отримані споживчі кредити в сумі 36000 дол. США та 19 000 дол. США. Заборгованість за кредитними договорами добровільно була погашена у більшому розмірі, ніж отримано кредитів, що свідчить про виконання цих договорів та неможливість отримання додаткового блага від установи банку. Згідно з довідками УкрСиббанку, за кредитним договором від 10.04.2008 р. сума кредиту становила 19000 дол. США, а повернуто було 17500 дол. США основного боргу та 1943,30 дол. США відсотків; за кредитним договором від 02.02.2009 р. сума кредиту становила 17190,48 дол. США, а повернуто було 17190,48 дол. США основного боргу та 18091,36 дол. США відсотків. Тому вважає, що оскільки сума повернутих УкрСиббанку коштів перевищує суму отриманих кредитів, а також беручи до уваги те, що додаткові угоди про припинення зобов`язань за кредитними договорами не укладались, на думку відповідача відсутні підстави про отримання додаткового блага внаслідок списання банком частини заборгованості. Таким чином, вважає, що вимога про стягнення податкового боргу  необґрунтована, та документальна непідтверджена, а тому його зустрічний позов про скасування податкових повідомленнь-рішеннь підлягають задоволенню.
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку Головного управління ДПС в Сумській області як платник податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України.
Головним управління ДПС в Сумській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів, платежів за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р., про що було складено акт перевірки від 05.06.2019 р. №623/18-28-13-03/ НОМЕР_1 /135.
Під час перевірки встановлено порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік; абз."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2, пп.168.4.5 п.168.4 ст.168, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік в сумі 144827,73 грн. та військового збору за 2017 рік в сумі 12068,98 грн.; п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України в результаті ненадання на перевірку в повному обсязі первинних документів оригіналів документів чи їх копій з питань обчислення і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період, що перевірявся.
22.07.2019 р. Головним управління ДПС в Сумській області були прийняті податкові повідомлення-рішення: №0009121003 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 181034,66 грн.; № 0009131303 про застосування штрафу в сумі 170,00 грн.; № 0009141303 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальному розмірі 15086,23 грн.; № 0009151303 про застосування штрафу в сумі 510,00 грн.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначену для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Головним управління ДПС в Сумській області, згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, відповідачу направлена поштою податкова вимога від 10.09.2019 р. №87-10.
Не отримавши сплату за вимогою від 10.09.2019 р. №87-10, Головне управління ДПС у Сумській області звернулось до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
Розмір податкового боргу ОСОБА_1 підтверджується податковою вимогою №87-10 від 10.09.2019 р., що платником податку не оскаржувалась, а корінець якою приєднано до матеріалів справи (а.с. 12).            
Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями від 22.07.2019 р. №0009121303, №0009141303, №0009151303, №0009131303, позивач звернувся до суду із зустрічним позовом, про їх скасування.  
Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є правомірними та не підлягають скасуванню.
Задовольняючи первинний позов Головного управління ДПС у Сумській області, суд виходив з обґрунтованості позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу: з податку на доходи фізичних осіб в сумі 214701,53 грн.; військового збору в сумі 17877,64 грн., адміністративного штрафу в сумі 510,00 грн. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного. 
Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).
Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
У відповідності до ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 179.1 статті179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Фізична особа зобов`язана самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації (пункт 179.7 статті 179 ПК України).
Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1. статті 162 ПК України встановлено, що платником податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Відповідно до абзацу 2 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.54 пункту 14.1 статті ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.
Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 162.2.17 пункту 16.2 статті 162 ПК України, є вичерпним, до якого згідно з підпунктом "д" включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 р. у справі №820/6319/16. 
Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи встановлено, що АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договори про надання споживчого кредиту №11331374000 від 10.04.2008 р. в розмірі 19000,00 дол. США та №11409871000 від 30.01.2009 р. в розмірі 36000,00 дол. США.
Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про анулювання боргу №70-3-31/132 від 28.09.2017 р. та №70-3-31/131 від 28.09.2017 р. (а.с.114,115), в яких зазначено, що відповідно до пп. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом, отриманим як додаткове благо та вимагає сплати податку на доходи фізичних осіб та відображення у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплати військового збору.
Посилання в апеляційній скарзі на протиправність податкових повідомлень-рішень, якими Головним управління ДПС в Сумській області збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскільки ОСОБА_1 було повернуто отриману від ПАТ "УкрСиббанк" позику в повному обсязі, та він не міг отримати додаткове благо, колегія суддів не приймає, оскільки зі змісту повідомлень про анулювання боргу №70-3-31/132 від 28.09.2017 р. та №70-3-31/131 від 28.09.2017 р. (а.с. 114-115) зазначено, що АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором №11409871000 від 30.01.2009 р., а саме: суми основного боргу (кредиту) 19420,80 дол. США, що складає 514123,54 грн. по курсу НБУ станом на 28.09.2017 р.; суми процентів 0 дол. США та за кредитним договором №11331374000 від 10.04.2008 р., а саме: суми основного боргу (кредиту) 10972,57 дол. США, що складає 290474,98 грн. по курсу НБУ станом на 28.09.2017 р.; суми процентів 144,06 дол. США, що складає 3813,68 грн. по курсу НБУ станом на 28.09.2017 р.
На зазначених повідомленнях є розписка ОСОБА_1 про їх отримання особисто 28.09.2017 року. Зазначені обставини сторонами не заперечується.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку додаткове благо податковим органом розраховано тільки з основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором, а тому Головним управління ДПС в Сумській області правомірно нараховано податок з доходів фізичних осіб на основну суму прощеного банком боргу в розмірі 181034,66 грн., в тому числі: основного платежу за ставкою 18% - 144827,73 та штрафні санкції (25%) - 36206,93 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 22.07.2019 р. №0009121303 (а.с.33) та військового збору в розмірі 15086,23 грн., в тому числі: основного платежу - 12068,98 грн. та штрафні санкції - 3017,25 грн. на підставі податкового повідомлення рішення від 22.07.2019 р. №00091421003 (а.с.38).
Посилання заявника апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не враховано факт неотримання ним податкових повідомлень-рішень, колегія суддів не приймає з огляду на таке.
Згідно пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Таким чином, податкові повідомлення рішення вважаються такими, що належно вручені відповідачу.
Посилання в апеляційній скарзі на статтю 159 ПК України та на Постанову правління Національного банку України від 01.06.2011 р. №172, яким затверджено «Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву» (далі - Порядок №172), колегія суддів не приймає, оскільки зазначені правові норми регулюють питання безнадійної заборгованості. Предметом розгляду цієї справи є питання оподаткування додаткового блага. Крім того, Порядок №172 втратив чинність 01.12.2015 р. на підставі постанови Правління Національного банку України від 27.10.2015 р. №737.
Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При розгляді справи встановлено, що дії контролюючого органу щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень відповідають вимогам законодавства, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з врахуванням всіх обставин справи.
Враховуючи, що відповідачем не було подано декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік з відображенням суми отриманого додаткового блага (прощеного боргу) та не сплачено з нього податок на доходи фізичних осіб та військового збору, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та про стягнення податкової заборгованості з ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі № 480/5466/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 у справі № 480/5466/19 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    З.О. Кононенко