Постанова
іменем України 
2 березня 2021 року
м. Київ
справа № 523/4805/20
провадження № 51-5788км20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів:                                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2020 року задоволено подання начальника Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області та встановлено адміністративний нагляд відносно ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_6 , не погодившись із вказаним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у задоволенні якого йому було відмовлено ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Вказує, що апеляційний суд, на його думку, залишив поза увагою той факт, що захисник і  ОСОБА_7 не отримували копії рішення місцевого суду, яке було постановлено без участі останнього, і в результаті безпідставно не поновив строк на апеляційне оскарження.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила залишити судове рішення без зміни як законне, а касаційну скаргу захисника – без задоволення як необґрунтовану.
Мотиви суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин. 
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції зокрема є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
За наслідками перегляду судом касаційної інстанції судового рішення суду апеляційної інстанції таких порушень не встановлено.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. 
Положеннями ст. 395 КПК України визначено, що строк на апеляційне оскарження судового рішення розпочинається або з моменту його проголошення, або з моменту отримання його належним чином завіреної копії особою, яка в судове засідання не викликалася.
Таким чином, при вирішенні питання, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, встановлених законом процесуальних строків, слід чітко встановити початок їх перебігу та закінчення. 
Для прийняття рішення щодо дотримання особою, яка не брала участі в судовому розгляді, строків подачі апеляційної скарги необхідно з`ясувати коли їй було вручено копію судового рішення, що оскаржується, а також встановити коли вказана особа подала апеляційну скаргу.
При цьому суду необхідно враховувати положення статей 115, 116 КПК України, які регулюють порядок обчислення процесуальних строків.
Як убачається з матеріалів справи, Суворовський районний суд м. Одеси постановою від 6 квітня 2020 року задовольнив подання Суворовського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області про встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_7 та застосував відносно нього певні обмеження.
Судовий розгляд зазначеної справи місцевий суд провів за відома засудженого, однак останній не скористався як своїм правом взяти безпосередню участь у судовому засіданні, про що подав відповідну письмову заяву до канцелярії місцевого суду, так і не заявляв клопотання про участь у даному провадженні захисника. 
Надалі, 18 червня 2020 року до суду звернувся адвокат ОСОБА_6 , який згідно ордеру, що міститься в матеріалах справи, 15 травня 2020 року (тобто після постановлення судового рішення) уклав із ОСОБА_7 договір про надання правової допомоги, і згідно власноруч написаної письмової розписки ознайомився із усіма матеріалами.
В подальшому, 7 липня 2020 року, захисник в інтересах засудженого подав апеляційну скаргу на вищезгадану постанову районного суду від 6 квітня 2020 року, в якій, окрім іншого заявив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, оскільки копії судового рішення як учасник провадження він не отримував, а тому за положеннями ч. 3 ст. 395 КПК України, процесуальну можливість звернутися до апеляційного суду не пропустив. 
Апеляційний суд, розглядаючи таке клопотання ОСОБА_6 вказав, що строк на апеляційне оскарження для захисника у даному випадку обчислюється за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України, а саме з дня отримання копії судового рішення, тобто з 18 червня 2020 року, та тривав до 30 червня 2020 року.
Відмовляючи захиснику у поновленні процесуального строку, колегія суддів обґрунтовано вказала на те, що апеляційну скаргу останній подав поза межами 10 денного строку, жодних об`єктивних обставин, які б перешкодили йому звернутися до апеляційного суду у межах зазначеного вище строку він не навів. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції діяв відповідно до положень статей 115 – 116,  395 КПК України та належним чином перевіривши усі обставини і встановивши, що будь-які поважні причини, що позбавили сторону захисту можливості подати апеляційну скаргу у визначений процесуальним законом строк, відсутні, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 .
Щодо доводів захисника, зазначених у поданій касаційній скарзі, то вони фактично зводяться до незгоди із датою, з якої для нього розпочався перебіг строку апеляційного оскарження постанови місцевого суду від 6 квітня 2020 року. Однак аргументи сторони захисту є неспроможними.
Так, згідно з поданими адвокатом ОСОБА_6 документами, його повноваження як захисника на участь у цьому провадженні виникли із 15 травня 2020 року (з моменту укладення договору із засудженим). Однак лише 18 червня 2020 року захисник побажав ознайомитися із матеріалами справи, що підтверджено відповідною письмовою розпискою. Водночас, жодних даних про те, що захисник, ознайомившись із провадженням, звертався до суду для отримання копії постанови від 6 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 , матеріали справи не містять.
Разом з тим, ознайомившись із мотивами та підставами ухвалення місцевим судом оскарженого рішення, захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, а в подальшому і в касаційній скарзі, виклав доводи щодо його незаконності та необґрунтованості. Окрім того зазначив, що апеляційний суд повинен був обчислювати початок перебігу строку на апеляційне оскарження постанови від 6 квітня 2020 року інакше від зазначеного в ухвалі порядку (як саме не вказує), оскільки він не отримував копію судового рішення місцевого суду.
Зважаючи на те, що договір про надання правової допомоги між засудженим ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_6 було укладено після постановлення рішення про встановлення адміністративного нагляду, то у місцевого суду перед ним, як учасником провадження, не виник обов`язок його видати без відповідної ініціативи сторони.
Жодних даних, які б свідчили про те, що будь-які обставини перешкоджали захиснику ОСОБА_6 це право реалізувати з матеріалів справи не вбачається, отже доводи його касаційної скарги є необґрунтованими.
Аргументи захисника про неотримання ОСОБА_7 копії постанови місцевого суду є неприйнятними, оскільки апеляційний суд при застосуванні положень ч. 3 ст. 395 КПК України щодо апеляційної скарги захисника, цей факт врахував.
Ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, в повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а тому скарга захисника  ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, не виявлено.    
У зв`язку із цим колегія суддів вважає за необхідне залишити судове рішення без зміни.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова   Верховного   Суду   набирає   законної   сили   з   моменту   проголошення,   є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_8                                 ОСОБА_2                             ОСОБА_3