Справа № 453/363/20                                Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/2194/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        25 лютого 2021 року року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення  Сколівського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» 16.03.2020 звернувся у Сколівський районний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача – ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 10.04.2017 у загальному розмірі 19 428 грн 85 коп. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду, у розмірі 2 102 грн, позивач просив покласти на відповідача.
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 14 548 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок вісім) грн 74 коп. заборгованості та 1 574 (одна тисяча п`ятсот сімдесят чотири) грн 18 коп. судових витрат у справі.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Зазначає, що крім анкети-заяви, відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Просить рішення в частині відмови в стягненні заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у цій частині позов задовольнити в повному обсязі. 
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
З матеріалів справи убачається, що 10.04.2017 сторони по справі уклали кредитний договір у вигляді підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом котрого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 12 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. До кредитного договору позивач додав: довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду»; витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/;копію паспорта споживчого кредит з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», 55 днів пільгового періоду. При цьому, позивач стверджує, що вони є невід`ємними частинами спірного договору.
ОСОБА_1  підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві, що слід розцінювати як те, що вона ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно з наданим банком розрахунком, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, станом на 20.12.2019  утворилась заборгованість у розмірі 19 428 грн 85 коп., з яких: 13 617 грн 45 – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 931 грн 29 коп. – заборгованість за простроченими відсотками; 3 478 грн 74 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 1 401 грн 37 коп. – заборгованість по судовим штрафам.
Відмовляючи в позові  щодо стягнення відсотків та штрафів , суд першої інстанції  прийшов до висновку про те що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. А надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку – в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, оскільки обов`язок відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 10.04.2017 відсутній.
З висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 931,29 грнта штрафами, апеляційний суд не погоджується з таких підстав.
Згідно зі ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що відповідач підписав анкету-заяву № б/н від 10.04.2017, згідно якої отримав кредит у розмірі 12 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача  ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем 10.04.2017, копію паспорта споживчого кредит з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», 55 днів пільгового періоду.
Підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту з використанням кредитної картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, серед інших істотних умов кредитування містить умови щодо розміру процентної ставки в межах та поза межами пільгового періоду, а також сторонами обумовлено розмір та порядок нарахування штрафів за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не оспорював умови кредитування та отримання встановленого банком розміру кредитного ліміту.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
З урахуванням наявності в матеріалах справи зазначеної вище довідки, підписаної позичальником, апеляційний суд доходить висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування щодо сплати відсотків та штрафів.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи встановлено, що заява-анкета від 10.04.2017, підписана сторонами, не містить умови щодо розміру процентної ставки в межах та поза межами пільгового періоду, а також за такою сторонами не обумовлено розмір та порядок нарахування штрафів за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором. 
Однак, у паспорті споживчого кредиту з використанням кредитної картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, з якою був ознайомлений ОСОБА_1 , про що свідчить проставлений ним підпис, зазначено розмір процентної ставки в межах та поза межами пільгового періоду, а також за такою сторонами обумовлено розмір та порядок нарахування штрафів за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором(а.с.11-12).
За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та штрафами за порушення зобов`язання слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за простроченими відсотками 931,29 грн, а також штрафи: 500 грн штрафу (фіксована частина) та 727,43 грн штрафу (процентна складова).
Доводи апеляційної скарги щодо стягнення процентів відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 3478,74 грн необґрунтовані. Згідно розрахунку наданого позивачем нарахована заборгованість щодо процентів, обраховується за процентною ставкою 86,4%, яка передбачена Умовами і Правилами надання банківських послуг (п.2.1.1.2.12), які відповідачем не підписано. Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягають проценти річних з розрахунку їх розміру, законодавчо встановленого у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме - 3% річних від простроченої суми, що складає 408,52 грн.
Пунктом другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафами слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з  ОСОБА_1  на користь банку заборгованість за простроченими відсотками 931,29 грн, а також штрафи: 500 грн штрафу (фіксована частина) та 727,43 грн штрафу (процентна складова).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 14 липня 2020 року в частині відмови у стягненні за простроченими відсотками та штрафами – скасувати.
Ухвалити нову постанову в цій частині.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»  заборгованість за простроченими відсотками 931,29 грн, штраф - 500,00 грн (фіксована частина) та штраф 727,43 грн (процентна складова). 
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 25.02.2021

Головуючий

Судді