Справа № 344/9849/13-ц 
Провадження № 22-ц/4808/341/21 
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року         м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                               судді-доповідача        Девляшевського В.А.,
                               суддів:                Пнівчук О.В., Томин О.О.
                               секретаря                Петріва Д.Б., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючою суддею Польською М.В. 11 грудня 2020 року,
в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування зазначеної заяви представник заявника вказав, що 31 серпня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» було укладено договір №2302/К/2 про відступлення прав вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №271/КВ/Ф-06, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Посилаючись на вищенаведене, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» просило замінити ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» щодо виконання рішення у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №271/КВ/Ф-06.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задоволено. Постановлено замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» щодо виконання рішення у справі №344/9849/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №271/КВ/Ф-06.
Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує апелянт, судом першої інстанції не враховано того, що заміна сторони виконавчого провадження можлива лише після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом. А тому, на її думку, суд першої інстанції зобов`язаний був перевірити чи видавався виконавчий лист по даній справі, чи відкрито виконавче провадження, а також на якій стадії виконання воно знаходиться. Відповідач ОСОБА_1 звертає увагу на те, що заявником не подано доказів про існуюче виконавче провадження у даній справі. Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала суду не містить аналізу обставин щодо суми стягнення за рішенням суду у даній справі про стягнення коштів за кредитним договором №271/КВ/Ф-06 відносно суми вказаної в додатку №2 до договору №2302/к/2 від 31 серпня 2020 року. Крім того, судом першої інстанції не досліджено умови виконання та забезпечення зобов`язань за кредитним договором. Апелянт ОСОБА_1 зауважує, що згаданий кредитний договір був цільовим кредитуванням на придбання житла, що забезпечувався іпотекою, а тому заявник ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуде права на майнові права, а також на стягнення грошових коштів, наслідком чого буде подвійне стягнення. Також ОСОБА_1 вказує, що поза увагою суду залишилась та обставина, що АТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимоги №2 від 08 жовтня 2014 року було відступлено право вимоги за кредитними договорами, майнові права по яких були передані в заставу Національному банку України відповідно до укладеного між позивачем та Національним банком України договором застави майнових прав №51/64/144/39/86/ЗМТ-2 від 06 жовтня 2009 року. При цьому, вказує ОСОБА_1 , заявник не подав доказів наявності відповідного погодження зі сторони Національного банку України на укладення договору №2302/к/2 від 31 серпня 2020 року про відступлення права вимоги. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 просить її скасувати.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно у встановленому законом порядку повідомлялись про час і місце розгляду даної справи, про що свідчать відповідні матеріали справи. Однак, від них жодного разу заяви про неможливість прибуття в судові засідання чи про необхідність відкладення розгляду справи не надходили. 
Представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», який надіслав відзив на апеляційну скаргу, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяву про відкладення розгляду справи ним не подано. 
Отже, є правові підстави для розгляду даного цивільно-правового спору у відсутності сторін. При цьому колегія суддів враховує те, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого суду згідно ч.1 ст.371 ЦПК України має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня її постановлення.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», суд першої інстанції прийшов до висновку, що у зв`язку із укладенням між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» договору про відступлення прав вимоги заборгованості за договорами кредиту №2302/К/2 від 31 серпня 2020 року, в тому числі за договором кредиту №271/КВ/Ф-06, у ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» виникло право на заміну сторони виконавчого провадження у даній справі. З цими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2013 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» в солідарному порядку 849 701,66 грн заборгованості за кредитним договором №271/КФ/Ф-06 від 25 грудня 2006 року, а також 3 441 грн судового збору (а.с.67). Дане рішення сторонами не оскаржувалось.
У лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк» зверталося до суду із заявою про видачу виконавчих листів, що підтверджується матеріалами справи (а.с.69).
Також встановлено, що 31 серпня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» уклали договір №2302/К/2 про відступлення прав вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №271/КВ/Ф-06 від 25 грудня 2006 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 (а.с.84-89). У Додатку №1 до вищевказаного Договору №2302/К/2 міститься реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, із зазначенням боржників за такими договорами, серед яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У Додатку №2 вказано розмір заборгованості за вказаними договорами станом на 31 серпня 2020 року (а.с.79-83). 
Відповідно до статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
Процесуальне питання, пов`язане із заміною сторони виконавчого провадження, врегульоване ст. 442 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Апеляційний суд зауважує, що для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні – це заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тлумачення ч.1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.                
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. З огляду на вищезазначене, по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. 
Такі правові висновки висловлені в ряді постанов Верховного Суду, зокрема у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №2-н-148/09, у постанові від 03 червня 2020 року у справі №562/571/14-ц.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на вищезазначене, посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що у суду першої інстанції не було підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні у зв`язку із відсутністю доказів наявності виконавчого провадження у даній справі та доказів видачі виконавчих листів, є необґрунтованими. Більш того, такі твердження суперечать правовим висновкам, висловленим Верховним Судом у вищезазначених постановах та нормам процесуального права, зокрема ч.5 ст. 442 ЦПК України, яка регулює процесуальне питання заміни сторони виконавчого провадження. Із змісту даної норми права вбачається, що положення цієї статті застосовується також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Із аналогічних підстав апеляційний суд залишає без уваги й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу помилкового застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що оскаржувана ухвала суду не містить аналізу обставин щодо суми стягнення за рішенням суду у даній справі про стягнення коштів за кредитним договором №271/КВ/Ф-06 відносно суми вказаної в додатку №2 до договору №2302/к/2 від 31 серпня 2020 року, оскільки аналіз вказаних сум стягнення на стадії заміни сторони виконавчого провадження не передбачений нормами процесуального права.
Посилання ОСОБА_1 на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуде права на майнові права, а також на стягнення грошових коштів, наслідком чого буде подвійне стягнення є помилковими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази пред`явлення ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» будь-яких вимог щодо набуття майнових прав за договором кредиту.
Не заслуговують уваги твердження ОСОБА_1 й про те, що заявником не подано доказів наявності відповідного погодження зі сторони Національного банку України на укладення договору №2302/к/2 від 31 серпня 2020 року про відступлення права вимоги, оскільки даний договір про відступлення прав вимоги ніким не оскаржувався та перебуває в законній силі. 
Таким чином, ухвала суду в даній справі постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди з висновками суду першої інстанції.
З огляду на вищенаведене апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2020 року у даній справі – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач:                                                         В.А. Девляшевський 
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
                                                                               О.О. Томин

Повний текст постанови складено 26 лютого 2021 року.