Справа № 991/8700/20
Провадження 1-кп/991/77/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
31 березня 2021 року                                                                        м. Київ
Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретар судового засідання ОСОБА_4 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Києві клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 грудня 2015 року за № 52015000000000019 в частині обвинувачення: 
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у с. Стила Старобешівського району Донецької області, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України,
ВСТАНОВИВ:
29 березня 2021 р. електронною поштою до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 про проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового розгляду вказаного кримінального провадження.
Своє клопотання обвинувачена обґрунтовує неможливістю фізичної участі у судових засіданнях, у зв`язку з проживанням на тимчасово окупованій території Донецької області в м. Докучаєвськ та запровадженні карантинні обмеження щодо перетину лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями, та просить суд проводити процесуальні дії під час судового розгляду цього кримінального провадження у режимі відеоконференції з приміщення, яке розташоване поза межами суду, з наданням їй можливості здійснення трансляції з її особистого ноутбука за допомогою програмного забезпечення «ZOOM».
Захисник клопотання підтримав, просив його задовольнити, зазначив, що обвинувачена готова до участі в судовому засіданні через програмне забезпечення «ZOOM», готова показати паспорт, вважав, що в цьому випадку існують підстави для проведення відеоконференції, передбачені ст. 336 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, указував, що при проведенні відеоконференції із застосуванням власних технічних засобів (програмне забезпечення «ZOOM») не можливо забезпечити виконання вимог ст. 336 КПК в частині вручення обвинуваченій пам`ятки про права і обов`язки, встановлення її особи, і забезпечення перебування судового розпорядника поряд із нею до кінця засідання.
Розглянувши подане клопотання та заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до п 1.4.2 та п. 2 ухвали суду від 16.03.2021 р., судом було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 постійно проживає у м. Докучаєвськ Донецької області, яке відноситься до Меж та переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затверджених Указом Президента України від 07.02.2019 р. № 32/2019; отже обвинувачена проживає на тимчасово окупованій території України, щодо виїзду з якої існують карантинні обмеження.
Крім того, постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами); від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» (зі змінами); від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; та від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), на всій території України встановлено карантин, дію якого продовжено до 30.04.2021 р.
Згідно зі ст. 318 КПК судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим кодексом. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 336 КПК судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду, зокрема у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження, наявності інших підстав, визначених судом достатніми; суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.
Суд уважає, що проживання обвинуваченої на тимчасово окупованій території України, наявність такої тимчасово окупованої території та дія карантину – свідчать про неможливість безпосередньої участі ОСОБА_7 в судовому провадженні.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», учасникам судового процесу на підставі рішення суду забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку, встановленому законом.
Стосовно заперечень прокурора щодо неможливості здійснення достовірної ідентифікації особи обвинуваченої ОСОБА_7 , вручення їй пам`ятки про права та обов`язки, неможливості присутності розпорядника, у разі проведення відеоконференції з використанням програмного забезпечення «ZOOM», то суд відзначає, що КПК чітко не регламентує вимог до програмного забезпечення, за допомогою якого має здійснюватися дистанційне судове провадження у режимі відеоконференції та не передбачає, що така трансляція може здійснюватися лише з приміщення іншого суду. Крім того, посилання на конкретно визначене програмне забезпечення щодо проведення відеоконференції також не містить Інструкція про порядок роботи з технічними засобами відеозапису ходу і результатів процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, під час судового засідання (кримінального провадження).
Натомість, КПК містить вказівку на можливість здійснювати відеоконференцію також і з іншого приміщення, аніж приміщення певного суду (абз. 1 ч. 1 ст. 336 КПК), передбачаючи, водночас, обов`язок судового розпорядника або іншого працівника суду перебувати поряд із обвинуваченою в цей час (ч. 4 ст. 336 КПК).
Разом із тим, як було встановлено судом, обвинувачена ОСОБА_7 проживає на тимчасово окупованій території, щодо виїзду з якої існують карантинні обмеження. А тому присутність судового розпорядника Вищого антикорупційного суду або іншого суду поряд із нею, на час проведення дистанційного судового засідання у режимі відеоконференції, неможлива.
Особа обвинуваченої вже встановлювалась судом під час підготовчого судового засідання у цьому кримінальному провадженні (судова справа № 760/17846/16-к, провадження № 1-кп/910/66/19), до виділення матеріалів відносно ОСОБА_7 в окреме провадження, пам`ятка про права та обов`язки обвинуваченій вручалася. Тому суд не вбачає нагальної необхідності повторне здійснення цих дій за участі судового розпорядника. Окрім того права і обов`язки можуть бути роз`яснені судом під час відеоконференції.
За таких умов, суд уважає, що відмова у проведенні дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції з місця проживання обвинуваченої із застосуванням належного їй ноутбука та встановленого на ньому програмного забезпечення «ZOOM» для здійснення розгляду клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження, з тих лише міркувань, що відсутня можливість забезпечити присутність судового розпорядника поруч із нею, з урахуванням того, що її особа вже була встановлена, буде правовим пуризмом, який призведе до порушення права обвинуваченої ОСОБА_7 на доступ до правосуддя, що, є неприпустимим. Право обвинуваченої на доступ до правосуддя, що є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, у цьому випадку очевидно переважає вимоги щодо обов`язковості присутності розпорядника під час відеоконференції. 
Щодо використання програмного забезпечення «ZOOM», то у суду наявна технічна можливість проводити відеоконференцію з використанням такого програмного забезпечення, тому, суд уважає, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню. Водночас, для проведення судового засідання необхідно залучити спеціаліста відділу інформаційних технологій та захисту інформації Вищого антикорупційного суду.
Разом із тим, оскільки захисник повідомляв про те, що обвинувачена готова до участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, судове засідання належить продовжити в режимі відеоконференції.
Керуючись статтями 318, 336 КПК України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Клопотання обвинуваченої  ОСОБА_7  про проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції – задовольнити.
2. Проводити подальший судовий розгляд у режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) з використанням програмного забезпечення «ZOOM», під час трансляції із іншого приміщення, розташованого поза межами приміщення Вищого антикорупційного суду, за місцем перебування обвинуваченої.
3. Для проведення дистанційного судового провадження з обвинуваченою ОСОБА_7 з використанням програмного забезпечення «ZOOM» залучити головного спеціаліста відділу інформаційних технологій та захисту інформації Вищого антикорупційного суду ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3