ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №577/5538/19 
Номер провадження 22-ц/816/243/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,
сторони:
позивач – виконавчий комітет Конотопської міської ради, який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач – ОСОБА_3 ,
третя особа - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2020 року в складі судді Гетьмана В.В., ухваленого у м. Конотоп, повний текст якого складений 23 січня 2020 року, 

                                                в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року виконавчий комітет Конотопської міської ради, який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_3 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 липня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , батьком малолітньої ОСОБА_1 , а дочку залишено на виховання матері. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_2 , відомості про батька дитини записані зі слів матері згідно з ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України.
27 червня 2018 року до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення про сексуальне домагання ОСОБА_6 до дочки відповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті виїзду в сім`ю було з`ясовано, що діти брудні, в занедбаних речах, відповідач ОСОБА_3 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. В будинку було не прибрано, розкидане сміття, стійкий неприємний запах. Продукти харчування для дітей були відсутні. У зв`язку з цією ситуацією, яка несла загрозу життю та здоров`ю дітей виконавчим комітетом Конотопської міської ради 02 липня 2018 року було прийнято рішення за № 172 про негайне відібрання у ОСОБА_3 дітей. В подальшому рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 були відібрані у ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав і передано дівчину на виховання батьку ОСОБА_4 , а сину відповідачки ОСОБА_2 був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 29 березня 2019 року хлопчика було влаштовано під опіку до ОСОБА_5 .
Після відібрання дітей відповідачка неодноразово зверталася до служби Конотопської міської ради у справах дітей та вимагала направити дочку до інтернатного закладу, а в подальшому влаштувати її дітей до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Також вона зверталась до служби з листами щодо повернення їй на виховання дітей, на що останній надавались роз`яснення щодо процедури повернення дітей, але окрім заяв, остання не приклала жодних зусиль для того, щоб усунути причини, через які було відібрано дітей. За повідомленням Конотопського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відповідачка від соціального супроводу відмовилась. В ході роботи з останньою були проведені мотиваційні бесіди щодо необхідності дотримання безконфліктного стилю спілкування, працевлаштування, недопущення вживання алкоголю, створення належних житлово-побутових умов для проживання дітей. Відповідачка неодноразово запрошувалась на заняття за програмою профілактики шкідливих звичок, куди не з`являлась. Від запропонованих послуг лікування від алкогольної залежності у лікаря-нарколога відмовилась. На співпрацю не налаштована, не прислухається та не виконує рекомендації фахівця. 14 листопада 2019 року працівниками служби у справах дітей був здійснений виїзд за місцем проживання ОСОБА_3 , але двері працівникам ніхто не відчинив. Через зачинені вхідні двері мати відповідачки ОСОБА_8 повідомила, що до будинку впускати не буде, її дочка перебуває за межами міста, по поверненню буде шукати житло, щоб його винайняти. Під час виїзду було встановлено, що за будинком знаходиться велика купа сміття, де в значній кількості лежали пусті пляшки з-під алкогольних напоїв. Скло у вікні будинку було розбите, двері у вм`ятинах.
Також позивач зазначав, що з 29 червня 2018 року відповідачка ОСОБА_3 перебуває на обліку в наркологічному кабінеті для обслуговування дорослого населення КНП Конотопської міської ради «Конотопська центральна лікарня ім.академіка М. Давидова» з діагнозом «Побутове пияцтво», курс лікування не проходила. Інформацією про працевлаштування відповідачки служба Конотопської міської ради у справах дітей не володіє. Згідно з рішенням Комісії з питань захисту прав дитини від 27 листопада 2018 року за №01-14/1140 відповідачка відвідувала дочку на території дитячого садка в присутності психолога закладу. Протягом перших побачень з дочкою, ОСОБА_3 не виявляла особливої зацікавленості в спілкуванні з дитиною. Дівчинка під час зустрічей здебільшого мовчала, інколи відповідала на запитання «так» чи «ні» киванням голови, не проявляла особливої радості під час побачень з матір`ю. Під час побачень ОСОБА_3 підвищувала тон в розмові та намагалась спровокувати конфліктну ситуацію з працівниками дошкільного закладу. На святкових ранках закладу влаштовувала сварки. Часто була в неохайному, брудному одязі та мала неприємний запах. На кінець 2018-2019 навчального року у дочки ОСОБА_7 відмічалась значна позитивна динаміка у розвитку пізнавальної та емоційно-вольової сфери, що було досягнуто спільними зусиллями педагогічного колективу дитячого закладу, баби ОСОБА_9 та батька дитини. За інформацією адміністрації Конотопської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 12 від 19 листопада 2019 року мати відвідувала дочку в навчальному закладі 3 рази. Після спілкування з матір`ю ОСОБА_10 була засмучена, неговірка. Під час зустрічей з дочкою відповідачка поводилась неприродно, складалось враження, що вона не знала як спілкуватись з дочкою.
Крім того, за інформацією міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації відповідачка мала можливість зустрічатись і з сином ОСОБА_11 . 23 липня 2019 року до центру звернулась опікун хлопчика з проханням організувати зустріч її підопічного з матір`ю дитини. Однак, у призначений на 31 липня 2019 року день та час ОСОБА_3 не з`явилась, зустріч не відбулась. За інформацією служби у справах дітей за місцем проживання ОСОБА_11 опікун створила усі необхідні умови для гармонійного розвитку, навчання та виховання дитини.
Посилаючись на вказані обставини та на обставини того, що відповідачка не вчинила необхідних дій, щоб повернути дітей в сім`ю, не створила умови для їх проживання та виховання, тому є такою, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей, позивач, як орган опіки та піклування Конотопської міської ради, просив суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Конотопської міської ради відмовлено.
Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Покладено на орган опіки та піклування Конотопської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків.
Постановою Сумського апеляційного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу виконавчого комітету Конотопської міської ради, залишено без задоволення, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2020 року у даній справі залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 03 грудня 2020 року касаційну скаргу виконавчого комітету Конотопської міської ради залишено без задоволення.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 26 травня 2020 року залишено без змін.
15 липня 2020 року з апеляційною скаргою на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2020 року звернулась особа, яка не брала участі у справі – ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 - особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, зокрема про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться у неї під опікою.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 26 листопада 2018 року № 308 сину відповідачки - ОСОБА_2 був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування і поміщено до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини, а 29 березня 2019 року хлопчика було передано їй під опіку. ОСОБА_3 не має постійного місця проживання, ніде не зареєстрована, з 29 червня 2018 року перебуває на обліку в нарколога з діагнозом «побутове пияцтво». Перешкод для спілкування з сином відповідач не мала, проте зустрічалася з ним лише один раз на день його народження в 2019 році, не піклується про розвиток дитини. 
Вказує, що вони з чоловіком створили всі умови для гармонійного розвитку, навчання та виховання дитини. Син відповідачки був відібраний у віці 11 місяців, він не знає і не пам`ятає своєї кровної матері, називає мамою її, а її чоловіка - татом. Він зростає і виховується в щасливій повноцінній сім`ї, де про нього піклуються.
Вважає, що в першу чергу повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім батьків, проте, відмовляючи в позові про позбавлення батьківських прав, суд не врахував якнайкращих інтересів дитини.
Крім того, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Судом також не враховано судове рішення про відібрання дітей, яким встановлено обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_5 , представника виконавчого комітету Конотопської міської ради Демяненко А.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги відповідача ОСОБА_3 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачка ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_4 , а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька якого записані за вказівкою матері відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9, 10, 11).
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 липня 2015 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а дочку ОСОБА_12 було залишено проживати разом з матір`ю (а.с. 14).
Однак, в подальшому рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 жовтня 2018 року дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були відібрані у ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав та передані: малолітня ОСОБА_1 на виховання батьку ОСОБА_4 , а малолітнього ОСОБА_2 було передано органу опіки та піклування Конотопської міської ради для подальшого влаштування (а.с. 26-28).
На підставі рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 26 листопада 2018 року за № 308 сину відповідачки ОСОБА_2 був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 25).
Згідно з повідомленням Конотопського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Конотопської міської ради від 15 листопада 2019 року за № 01-03/524 сім`я ОСОБА_13 , що мешкає у АДРЕСА_1 перебуває на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах з 08 січня 2019 року. Від соціального супроводу мати відмовилась. В ході роботи з матір`ю були проведені мотиваційні бесіди щодо необхідності дотримання безконфліктного стилю спілкування, працевлаштування, недопущення вживання алкогольних напоїв, створення належних житлово-побутових умов проживання. Мати постійно запрошувалась на заняття з програм профілактики шкідливих звичок, але на заняття вона не з`являлась. Від запропонованих послуг лікування від алкогольної залежності у лікаря-нарколога відмовилась письмово. Зі слів матері, вона працює в охоронній фірмі без укладання трудового договору. Мати проживає за адресою АДРЕСА_1 . Під час останнього відвідування за місцем проживання в доступі до житла було відмовлено. Мати не налаштована на співпрацю, не прислухається та не виконує рекомендації фахівця (а.с. 15).
Відповідно до повідомлення наркологічного кабінету поліклініки для обслуговування дорослого населення КЗ «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова» від 14 листопада 2019 року за № 4569 відповідачка ОСОБА_3 з 29 червня 2018 року перебуває на обліку з діагнозом: побутове пияцтво, курс лікування не проходила (а.с. 16).
За інформацією Комунального некомерційного підприємства Конотопської міської ради «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова» від 15 листопада 2019 року за № 4581 дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає з батьком та бабою за адресою: АДРЕСА_2 . З липня 2018 року по листопад 2019 року дитина двічі зверталась до педіатра з приводу захворювань та профілактичного огляду. На прийомах з дитиною була присутня баба – ОСОБА_9 . Мати дитини, ОСОБА_3 станом здоров`я дитини не цікавилась (а.с. 17).
Як зазначено у листі Конотопського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 1 «Орлятко» Конотопської міської ради Сумської області 14 листопада 2019 року за № 42, дитина ОСОБА_14 відвідувала дошкільний навчальний заклад з вересня 2018 року по серпень 2019 року. Побачення матері ОСОБА_3 з дочкою відбувались у встановлені дні вівторок та четвер з 15.15 до 16.00 години на території ДНЗ № 1 «Орлятко» в присутності практичного психолога ОСОБА_15 , не систематично. Згідно рішення міської психолого-педагогічної комісії ОСОБА_1 була направлена в групу для дітей із затримкою психічного розвитку, так як розвиток дитини не відповідав віковим особливостям розвитку. Дівчинка в перші дня перебування була неконтактною та виявляла ознаки остраху по відношенню до дорослих людей, не хотіла спілкуватися. Протягом перших побачень з дочкою мати не виявляла особливої зацікавленості в спілкуванні з дитиною, а спостерігала за тим, як дочка малювала чи складала пазли, які їй давала практичний психолог. Після неодноразових нагадувань практичного психолога про те, що з дитиною потрібно спілкуватись ОСОБА_3 поступово почала долучатись до спільних видів діяльності разом з дочкою, але щоразу нав`язливо запитувала чи б`є її баба та батько, але дівчинка під час зустрічей здебільшого мовчала, іноді відповідала на запитання «так» чи «ні» киванням голови, поводила себе дещо напружено та не проявляла особливої радості під час побачень з матір`ю. Під час побачень ОСОБА_3 намагалась спровокувати конфліктну ситуацію з працівниками дошкільного закладу. На святкових ранках закладу влаштовувала сварки. На кінець 2018-2019 навчального року у дочки ОСОБА_7 відмічалась значна позитивна динаміка у розвитку пізнавальної та емоційно-вольової сфери, що було досягнуто спільними зусиллями педагогічного колективу дитячого закладу, баби ОСОБА_9 та батька дитини. Ознаки алкогольного сп`яніння у матері ОСОБА_3 не спостерігались, але жінка часто була в неохайному, брудному одязі та мала неприємний запах (а.с. 18).
За інформацією адміністрації Конотопської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 12 від 19 листопада 2019 року мати учениці ОСОБА_1 відвідувала дочку під час її перебування в закладі освіти 3 рази. При зустрічі дівчина боялась проявити зацікавленість у спілкуванні, поводилась стримано, скуто. Після спілкування з матір`ю ОСОБА_10 виглядала засмученою, була неговіркою. Під час зустрічей з дочкою відповідачка поводилась неприродно, складалось враження, що вона не знала як спілкуватись з дочкою. Ознаки алкогольного сп`яніння в матері ОСОБА_3 під час зустрічей з ОСОБА_16 не спостерігалось (а.с. 19).
Як повідомив міський центр дитини Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації» у листі від 18 листопада 2019 року за № 069010-475 щодо надання інформації про проведення в Центрі спільної зустрічі ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_2 , 23 липня 2019 року до Центру звернулась ОСОБА_5 , опікун малолітнього ОСОБА_2 , з проханням організувати спільну зустріч її підопічного з біологічною матір`ю ОСОБА_3 . Однак, у призначений на 31 липня 2019 року день та час ОСОБА_3 не з`явилась, зустріч не відбулась (а.с. 20).
Як зазначено в акті обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Конотопської міської ради Сумської області від 14 листопада 2019 року, з метою підготовки висновку про доцільність повернення відібраних дітей на виховання матері чи позбавлення її батьківських прав було проведено обстеження умов проживання відповідачки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , але до будинку працівників служби у справах дітей не впустили. Через зачинені вхідні двері мати ОСОБА_3 . ОСОБА_8 повідомила, що до будинку впускати не буде, дочка відсутня, перебуває на роботі поза містом, коли повернеться, то буде шукати житло, щоб його винаймати. За будинком була виявлена велика купа сміття, де в значній кількості лежали пусті пляшки з-під алкогольних напоїв. В одному з вікон будинку було виявлено розбите скло, вхідні двері були у вм`ятинах, туалет, який знаходиться на подвір`ї, був у занедбаному стані (а.с. 21).
Згідно з актом обстеження умов проживання ОСОБА_4 , третьої особи у справі, затвердженого начальником служби у справах дітей Конотопської міської ради Сумської області від 08 листопада 2019 року, малолітня ОСОБА_10 проживає у будинку по АДРЕСА_2 разом з батьком та бабою. Житло складається з трьох кімнат. Умови проживання задовільні. В будинку прибрано, тепло. Маються необхідні меблі та техніка. Продукти харчування в наявності. Для виховання та розвитку дитини створено місце для відпочинку та навчання, в наявності одяг, взуття, канцтовари та іграшки (а.с. 22).
Згідно з актом обстеження умов проживання відповідача ОСОБА_3 від 11 листопада 2019 року по АДРЕСА_3 квартира складається із 2-х кімнат. В приміщенні не прибрано, відчувається запах тютюнового диму, повсюди розкиданий брудний одяг. На письмовому столі в спальні залишки їжі, брудний посуд і чарки з рідиною, яка має спиртовий запах. Підлога немита, повсюди пил; брудна постільна білизна; відсутні тюль, штори; унітаз в жахливому стані; повсюди павутина (а.с. 29).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради від 25 листопада 2019 року за № 0114/1338 визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як вона не вчинила необхідних дій, щоб повернути дітей в сім`ю, не створила умови для їх проживання та виховання, тому є такою, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей. Також зазначено, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідатиме інтересам дітей (а.с. 30-32).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанцій виходив з того, що вимога щодо позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Установивши певні прояви неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, суд першої інстанції, ураховуючи обставини того, що відповідач категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, оскільки прагне брати участь у вихованні та утриманні дітей, з метою подальшої зміни ставлення матері до своїх дітей попередив відповідача про необхідність змінити ставлення до їх виховання, поклавши на орган опіки та піклування Конотопської міської ради контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків, вважаючи відсутніми правові підстави для позбавлення її батьківських прав.
ОСОБА_5 , яка не брала участі у цій справі, подала апеляційну скаргу і вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про її права та інтереси, як опікуна ОСОБА_2 . 
Тлумачення ст. 17, ч. 1 ст. 352 ЦПК України дозволяє стверджувати, що правом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції наділені, у тому числі й, особи, які не брали участі у справі, за умови, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставного не залучення ОСОБА_5 , як опікуна ОСОБА_2 , до участі у справі про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно двоїх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Конотопським міськрайонним судом.
Проте, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо відмови позивачу у позові, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Ч.7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі – Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України.
Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовного її малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виконавчий комітет Конотопської міської ради посилався, зокрема, на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня
2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.
У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.
Згідно з положеннями ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав, особливо у випадку, коли позов про позбавлення прав ініційовано саме виконавчим комітетом.
При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне – за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Ураховуючи викладене, суд першої на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що підстави, передбачені ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Мати бажає спілкуватися з дітьми, проти позбавлення батьківських прав заперечує, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.
З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про відмову в задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому, установивши певні прояви неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, суд першої інстанції попередив відповідача про необхідність змінити ставлення до їх виховання, поклавши на орган опіки та піклування Конотопської міської ради контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відмовляючи в позові про позбавлення батьківських прав, суд не врахував якнайкращих інтересів дитини є безпідставними, оскільки розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батьків спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин, проте таких виняткових обставин судом не встановлено.
Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.  
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Керуючись ст. ст. 367 - 369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд   

                                                   П О С Т А Н О В И  В:

  Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 січня 2020 року – без змін.
  Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Головуючий -                                                                                    О.Ю. Кононенко

Судді :                                                                                                В.І. Криворотенко

                                                                                                            С.С. Ткачук