ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1654/21 Справа № 210/1422/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/1422/20

Дніпровський апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивач - Акціонерне товариство "Укрсиббанк",
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року, яке ухвалено суддею Літвіненко Н.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Акціонерне товариство "Укрсиббанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_1   про стягнення боргу.
Позовна заява мотивована тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» (на теперішній час - АТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №11297587000 від 15.02.2008 року. 
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VIвід 17.09.2008 р. Були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». У зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» загальними зборами акціонерів банку 17.10.2018 року було прийнято рішення про зміну типу товариства на приватне акціонерне товариство та про зміну найменування Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Акціонерне товариство "Укрсиббанк", яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»
Відповідно до умов кредитного договору АТ "Укрсиббанк" надав ОСОБА_3 кредит (грошові кошти в сумі 19000.00 дол. США), а ОСОБА_3 зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти на умовах, визначених кредитним договором, але у будь-якому випадку повернути і повному обсязі у строк не пізніше 14.02.2023 року, якщо не встановлений інший термін повернення кредиту.
За користування кредитними коштами ОСОБА_3 зобов`язався сплачувати проценти у 12.4% річних та у порядку, встановленому п. 1.3 кредитного договору.
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань по кредитному договору на умовах договору іпотеки №11297587000 від 15.02.2008 року, укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_4 , в іпотеку банку була передана: квартира, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 та належала на праві власності ОСОБА_4 .
Під час укладення іпотечного договору на вказану квартиру було накладено заборону відчуження та зареєстровано обтяження іпотекою на користь банку. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. 
Після смерті позичальника за кредитним договором залишилася заборгованість, яка,   станом на 04.02.2020 року, становить 6846,1 дол.США, а саме: 6834,33 дол. США- заборгованість за кредитом, 11.77 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, нараховані до 05.09.2018 року.
Іпотечна квартира увійшла до складу спадщини, у зв`язку з чим 05.11.2018 року банк направив до Другої криворізької державної нотаріальної контори та до ймовірних спадкоємців померлого ОСОБА_4 вимоги про сплату заборгованості єдиним платежем.
З листа Другої криворізької державної нотаріальної контори від 27.12.2019 року за №5697/02-14 стало відомо, що після смерті ОСОБА_4 , заведена спадкова справа №903/2018 року та із заявами про відмову від прийняття спадщини до нотконтори звернулися доньки померлого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та що спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину є: дружина померлого - ОСОБА_1 та неповнолітня донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свідоцтво про право на спадщину ще не видавались. 
Докази звернення з вимогою до спадкоємців, докази прийняття спадщини відповідачами, докази наявності спадкового майна та його вартості, та докази видачі свідоцтв про право на спадщину знаходяться в матеріалах спадкової справи №903/2018 року, що була відкрита Другої криворізької державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 .
Оскільки відповідачі вимоги банку не задовольнили, заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною.
У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11297587000 від 15.02.2008 року по кредиту та процентам у сумі 6846,1 дол.США, у рівних частках з кожного по 3423.05 дол.США з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач АТ «Укрсиббанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що на час смерті позичальника та на теперішній час, відповідачі зареєстровані і проживають за тією ж адресою, що і боржник. Крім того, судом не встановлено, що відповідачі відмовилися від прийняття спадщини, а тому відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина після померлого ОСОБА_4 належить їм з часу її відкриття. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
При цьому, позвиач зазначає, що судом не було враховано позицію Верховного Суду у постанові від 18.09.2019 року у справі №640/6274/16-ц, згідно якої суд касаційної інстанції зазначив, що висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача. Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача АТ «Укрсиббанк» - Трубіну Т.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  позивачем не надано доказів, що відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_4  та прийняли спадщину після його смерті, а також доказів на підтвердження вартості майна в частинах за кожним із спадкоємців. Сам факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1  та ОСОБА_2  за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину. 
Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Як вбачається із матеріалів справи, 05.02.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 укладено Договір про надання споживчого кредиту №11297587000 від 15.02.2008 року (а.с.16-19).
Відповідно умов зазначеного договору, позивач надав ОСОБА_4 кредит - грошові кошти в сумі 19000,00 дол. США, а ОСОБА_4 зобов`язався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти на умовах, визначених кредитним договором, але у будь-якому випадку повернути і повному обсязі у строк не пізніше 14.02.2023 року, якщо не встановлений інший термін повернення кредиту.
Пунктом 1.3.1. Договору передбачено, за користування кредитними коштами ОСОБА_4 зобов`язався сплачувати проценти у 12.4% річних та у порядку, встановленому п. 1.3 кредитного договору.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що надані  АТ «Укрсиббанк» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що позичальник ОСОБА_4 , відповідно до наданого позивачем розрахунку, користувався кредитними коштами, наданими йому АТ «Укрсиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №11297587000 від 15.02.2008 року (а.с. 32-42), у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 25). 
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Отже, за правилами статей 1281, 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
У будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину.
Такі ж правові висновки зроблені Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 336/5443/16, провадження № 61-34319св18, Другою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 562/2411/16-ц, провадження № 61-34931св18, Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 279/7765/15-ц, провадження № 61-28853св18, підстав відступити від яких не встановлено.
Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є: діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 82-84), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 84-85), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 81), та дружина ОСОБА_1 (а.с. 78-79).
На момент смерті ОСОБА_4 разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 , були зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с. 76- зворот).
Отже, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 82-84), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 81), та ОСОБА_1 (а.с. 78-79), є такими, що фактично прийняли спадщину.
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України), у зв`язку з чим спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 розподіляється у рівних частинах між його спадкоємцями першої черги – дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 82-84), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 84-85), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 81), та дружиною ОСОБА_1 (а.с. 78-79), що становить по 1/4 частці кожному.
Разом з тим, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожна окремо, звернулися до Другої Криворізької нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття усієї спадщини після померлого батька ОСОБА_4 на користь його дружини ОСОБА_1 (а.с. 74), у зв`язку з чим розмір частки останньої становить 3/4 частини спадкового майна.
Таким чином, будучи спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом (з огляду на відсутність заповіту, складеного за життя ОСОБА_4 ), відповідачі ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 є такими, що фактично прийняли спадщину, не заявивши про відмову від її прийняття протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, а тому зобов`язані відповідати за боргами спадкодавця пропорційно до розміру частки у спадщині, а саме: неповнолітня ОСОБА_2 відповідає за 1/4 частиною боргів спадкодавця, тоді як ОСОБА_1 відповідає за 3/4 частини таких боргів.
05 листопада 2018 року, тобто через місяць після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в межах строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, АТ «Укрсиббанк» звернувся до Другої Криворізької державної нотаріальної контори із претензією кредитора до спадкоємців боржника (а.с. 28).
Вимога до спадкоємців боржника може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця. 
У цьому випадку АТ «Укрсиббанк» скористався своїм правом кредитора заявити про вимогу до спадкоємців боржника через нотаріуса. Банку не було відмовлено у прийнятті такої вимоги кредитора.
Відповідно до пункту 189 зазначеної Інструкції нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.
Згідно з пунктом 231 Інструкції нотаріусом ведеться книга обліку спадкових справ та алфавітна книга спадкових справ. У книзі обліку спадкових справ реєструються, зокрема претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи. У разі підтвердження цього факту нотаріус відмовляє у прийнятті заяви (іншого документа), рекомендуючи заявнику подати її за місцезнаходженням цієї справи, а в разі потреби - вимагає цю справу для подальшого провадження.
Відповідно до пункту 1 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29 січня 2009 року, з метою фіксації документальної інформації, необхідної для посвідчення нотаріусом переходу прав спадкодавця до спадкоємців, нотаріус заводить спадкову справу. Спадкова справа на майно та майнові права померлого на території України спадкодавця може бути заведена тільки одна. Спадкова справа заводиться за місцем відкриття спадщини. При встановленні факту одночасного відкриття декількох спадкових справ (наприклад, за місцем проживання спадкодавця і за місцем знаходження спадкового майна), спадкові справи, відкриті з порушенням вимог статті 1221 ЦК України, повинні бути передані за належністю нотаріусу, до компетенції якого належить ведення конкретної спадкової справи.
Такі висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц та у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі 136/1822/14-ц, підлягають врахуванню під час застосування перелічених норм права до спірних правовідносин.
Таким чином, вимога кредитора померлого позичальника пред`явлена вчасно та у спосіб, визначений законодавством, оскільки вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що АТ «Укрсиббанк» звернувся у визначені законом строки до нотаріальної контори, а тому його вимога про стягнення боргу із спадкоємців боржника підлягає задоволенню.
05 листопада 2018 року АТ «Укрсиббанк» направив на адресу відповідачів претензію кредитора (а.с. 26), яка залишена останніми без реагування, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог АТ «Укрсиббанк» про стягнення боргу з спадкоємців боржника в судовому порядку.
Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, колегія суддів встановила, що станом на 04.02.2020 року, заборгованість за кредитом становить 6846,1 дол. США, а саме: 6834,33 дол. США- заборгованість за кредитом, 11.77 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, нараховані до 05.09.2018 року, тобто по день смерті позичальника (а.с. 32-42), й цей розмір не спростовано відповідачами, як і не надано власного розрахунку такої заборгованості.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11297587000 від 15.02.2008 року у загальному розмірі 6846,1 дол. США. 
Враховуючи частки спадкоємців, колегія суддів стягує з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5 134, 58 доларів США, що відповідає ѕ частках заборгованості, а з неповнолітньої ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник  ОСОБА_1 ,   у розмірі 1 71, 53 долари США, що відповідає ј частці забргованості.
Колегія суддів зауважує на тому, що, згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – скасуванню на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення на користь АТ "Укрсиббанк", в межах вартості спадкового майна, отриманого у спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованості за кредитним договором №11297587000 від 15.02.2008 року, станом на 04 лютого 2020 року, з відповідачки ОСОБА_1 у розмірі 5 134 доларів США 58 центів США, та з неповнолітньої ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_1 , у розмірі 1 711 доларів США 53 центи США.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6 402,45 грн., що відповідає розміру визначеному Законом України «Про судовий збір» та є пропорційним до задоволеної частини заявлених позовних вимог та вимог апеляційної скарги, а саме: з відповідачки ОСОБА_1 – у розмірі 4 801,83 грн., з ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_1 - у розмірі 1 600,61 грн.
Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" - задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник  ОСОБА_1   про стягнення боргу- задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк", в межах вартості спадкового майна, отриманого у спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованість за кредитним договором №11297587000 від 15.02.2008 року, станом на 04 лютого 2020 року, у розмірі 5 134 (п`ять тисяч сто тридцять чотири) доларів США 58 (п`ятдесят вісім) центів США. 
Стягнути з  ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник  ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк", в межах вартості спадкового майна, отриманого у спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованість за кредитним договором №11297587000 від 15.02.2008 року, станом на 04 лютого 2020 року, у розмірі 1 711 (одна тисяча сімсот одинадцять) доларів США 53 (п`ятдесят три) центи США.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк" судові витрати у розмірі 4 801 (чотири тисячі вісімсот одна) гривня 84 (вісімдесят чотири) копійки.
Стягнути з  ОСОБА_2 , від імені якої діє законний представник  ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк" судові витрати у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 61 (шістдесят одна) копійка.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 18 березня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: