ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/2426/20
Номер провадження  №  33/819/14/21

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

06 січня 2021 року                                                                
Суддя Херсонського апеляційного суду Гемма Ю.М., 
за участю захисника Склярського П.М. в інтересах ОСОБА_1 ,
учасника ДТП ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу захисника Склярського П.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП  щодо:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Цією постановою щодо ОСОБА_2 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Склярський П.М. в інтересах ОСОБА_1 , якому адміністративним правопорушенням заподіяно майнову шкоду, посилається на незаконність постанови суду першої інстанції. В обгрунтування доводів указує, що всупереч вимог ст.272 КУпАП не було допитано свідків – безпосередніх очевидців події ДТП, було допитано лише ОСОБА_3 , який пояснив, що на місце ДТП приїхав лише після виклику ОСОБА_2 .. Під час вивчення матеріалів справи поза увагою суду залишено факт того, що зі схемою ДТП ОСОБА_2 був ознайомлений як і з протоколом про адміністративне правопорушення, який складено щодо нього. Посилаючись на зміст вимог п.п.14.6 (а), (в) апелянт зауважує, що ОСОБА_2 не міг обігнати автомобіль ОСОБА_1 на перехресті та ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і на 100 м – поза населеним пунктом, оскільки це заборонено вказаними пунктами правил, він мав виконати вимоги п.12.3 ПДР України. Як пояснив сам ОСОБА_2 , він бачив, що водій автомобіля «ВАЗ 21099» увімкнув покажчик повороту ліворуч, тобто він виявив перешкоду, однак не встиг вірно оцінити ситуацію. Також захисник зауважує, що відповідно до пояснень ОСОБА_2 , він рухався зі швидкістю близько 30 км/год, згідно даних схеми ДТП гальмівний шлях його автомобіля складав 15 метрів, вказуючи такі дані та посилаючись на розрахунки швидкості автомобіля за довжиною гальмівного шляху, апелянт зауважує про те, що гальмівний шлях легкового автомобіля має становити не більше 14, 7 м відповідно до вимог п.п.31.4.1 (б) ПДР, а отже гальмівна система автомобіля, яким керував ОСОБА_2 була несправною. За вказаного, апелянт вважає, що дорожньо-транспортна подія сталась з вини водія ОСОБА_2 , який не встиг врахувати зміну дорожньої обстановки п.п.2.3 (Б), 12.1 ПДР, не дотримався безпечної швидкості та безпечного інтервалу п.п.13.1 ПДР.
Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти стягнення в межах санкції статті. 

       Заслухавши доводи захисника Склярського П.М., які підтримав свої апеляційні вимоги в інтересах ОСОБА_1 , просив визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на підставі п.7 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за спливом строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП України, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, позицію ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку

       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення чи невчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилалися учасники процесу, чи висловлених ним доводів.

       Зазначених вимог закону під час розгляду справи судом першої інстанції дотримано не було.

Дійшовши висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в діях  ОСОБА_2 , суд першої інстанції послався  на те, що його вина не підтверджена матеріалами справи, оскільки  при складанні протоколу та у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що здійснив екстрене гальмування з метою уникнення зіткнення з іншими транспортними засобами, в зв`язку із створенням аварійної ситуації іншим учасником події. При цьому, ОСОБА_2 зазначав свідків вказаної події. Проте, викладені факти та обставини, працівником поліції перевірені не були, очевидці події не встановлені та не опитані.
Протокол не відповідає вимогам закону, оскільки обставини та спосіб вчинення адміністративного правопорушення неконкретизовані, долучена схема дорожньо-транспортної пригоди не відповідає фактичним обставинам події та не відображає дорожню обстановку.

       Апеляційний суд уважає, що такий суду першої інстанції є неправильним та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи.

       Переглянувши матеріали справи, апеляційний суд установив, що 05.08.2020 року складено протокол ДПР 18 № 46720 про те, що 05 серпня 2020 року о 09 год. 45 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «FOLKSWAGEN PASSAT», д/н « НОМЕР_1 », на а/д смт. Білозерка - с. Станіслав, не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21099», д/н « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3 «б», 12.1 та 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
(а.с.3)
       До протоколу про вчинення адміністративного правопорушення долучено схему ДТП із зображенням розташування транспортних засобів на автодорозі, відповідно до змісту якої автомобіль під керуванням ОСОБА_2 отримав пошкодження у виді деформації переднього бамперу, решітки радіатору, кришки капоту, передніх блок фар, правого переднього крила. Автомобіль ОСОБА_1 отримав деформацію заднього бамперу, пошкодження задніх блок фар, кришки багажника, заднього правого та лівого лонжерона. 
       Згідно із даними схеми та акту огляду перевірки технічного стану транспортних засобів установлено, що транспортний засіб марки «Volswagen Passat» під керуванням ОСОБА_2 знаходився позаду автомобіля ВАЗ 21099, яким керував ОСОБА_1 
(а.с.4)
        ОСОБА_1 як у письмових поясненнях під час оформлення матеріалів ДТП, так і в суді першої інстанції показав, що він перед пішохідним переходом збавив швидкість свого транспортного засобу та через 30-60 сек. отримав удар ззаду. В суді він вказав, що хотів зупинитися на правому узбіччі.
(а.с.5)
        ОСОБА_2 пояснив, що гальмування транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було різким, водій ввімкнув лівий поворот, здійснив маневр вліво та різко вправо, а тому він є винуватцем ДТП.
(а.с.6)
       Жодних свідків, якими могли б бути підтверджені пояснення ОСОБА_2 , не встановлено.
       Обґрунтовуючи свій висновок про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, суд послався лише на пояснення свідка ОСОБА_3 , який не був безпосереднім очевидцем ДТП та надав пояснення, які жодним чином не узгоджуються з показаннями водія ОСОБА_4 , повідомивши про те, що в його присутності ОСОБА_1 вказав, що ввімкнув лівий поворот, а потім від своїх слів відмовився, але про такі обставини ОСОБА_1 не вказував як під час надання пояснень на місці події, так і під час допиту в судовому засіданні, на що судом першої інстанції не було звернуто уваги.
       Іншими доказами, окрім пояснень ОСОБА_2 , не було доведено факт виконання маневру водієм ОСОБА_1 , внаслідок чого водій ОСОБА_2 застосував екстрене гальмування. 
       А тому доведеним є те, що саме водієм транспортного засобу Volswagen Passat», тобто ОСОБА_2 , було порушено вимоги п.п.2.3 «б», 12.1 та 13.1 ПДР України, оскільки він не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21099», д/н « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_1 , що рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

       Згідно із ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

       На підставі наведених доказів, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП., за обставин, встановлених під час апеляційного розгляду.
Тому доводи захисника Склярського П.М. про незаконність постанови суду першої інстанції, знайшли своє підтвердження. 
       
       Водночас, за змістом п.7 ст.247 КУпАП при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю. 
       Отже, апеляційний суд за спливом строків, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, під час апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення не вправі вирішувати питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП. 
На час апеляційного розгляду, строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, з дня вчинення адміністративного правопорушення 05.08.2020 року, сплив 05.11.2020 року.
       З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, тому її слід скасувати та прийняти нову постанову, якою на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити за спливом строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП,протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.
       У зв`язку із чим, апеляційну скаргу захисника Склярського П.М. слід задовольнити. 
       Керуючись ст.ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника Склярського П.М. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.        
       Постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 – скасувати на прийняти нову постанову.
       Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на підставі п.7 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за спливом строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП України, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського
апеляційного суду                (підпис)                        Ю.М. Гемма