СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2021 р.                                                                          Справа № 904/3214/18  

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого (доповідача):           Стойка О.В. 
судді:                                                  Попков Д.О., Пушай В.І.

при секретарі судового засідання:   Склярук С.І.
за участю представників сторін:
від скаржника:                                    Алюніна О.О. - за довіреністю (адвокат) ;
від заявника:                                       Гараєва О.С. - за довіреністю (адвокат);
                                  
від ТОВ  "Ві-Славія Груп":              Дорошенко О.М. - за довіреністю (адвокат);
від ліквідатора:          Демчан О.І. - за посвідченням;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  апеляційні скарги  	  Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "Дніпроспецмаш" м.Харків в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича м.Київ та Акціонерного товариства "Сбербанк" м.Київ	
на ухвалу господарського суду	 Харківської області  	
від	20.10.2020р.  	
у справі 	№ 904/3214/18 	
за заявою:  до:   про	Публічного АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" м.Харків  Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК "Дніпроспецмаш" м.Харків  визнання банкрутом	

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 30.07.2020 року ТОВ "Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш" (далі-Боржник) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; припинено повноваження розпорядника майна Кошовського С.В. та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Демчан О.І.
У серпні 2020 року до господарського суду Харківської області надійшла позовна заява від арбітражного керуючого-ліквідатора ТОВ "НВК " Дніпроспецмаш" Демчана Олександра Івановича з позовами до ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" (далі-Відповідач-1) та ТОВ "Ві-Славія Груп" (далі-Відповідач-2), в якій заявник просив суд визнати недійсними договори купівлі-продажу  нерухомого майна від 08.11.2016 року, а саме:
-   договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі № 2729, який укладено між ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" та ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" (предмет договору - комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-а, який складається із: корпуса № 1, ангара № 2 з прибудовою "Е"; прибудови у ангарі №2 "Е1", загальна площа 2355,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 296977512214);
-   договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі № 2733, який укладено між ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" та ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" (предмет договору - комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-б, який складається із: корпуса № 2 і № 3 (деревообробл. ділянка), агрегатного цеху № 2 "Г"; прибудови до цеху № 2 "г"; корпуса № 3, цеха № 2 (агрегатна та механічна ділянка) "В", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 297020312214);
-   договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі № 2737, який укладено між ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" та ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" (предмет договору - комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-в, який складається із: корпуса № 5, цеха № 4, ЕМВ, гальваніки "X"; корпуса № 7, столярної майстерні "Ч", корпуса № 17, будівлі гаражу на 4 бокса "Л"; корпуса №42, будівлі гаражу на 6 боксів "ЛІ"; корпуса № 22, котельні "Ж"; пожежних резервуарів "Бас Басі"; корпуса № 34, будівлі УПОС (ремонт та виготовлення трубопроводів, опресування балонів) "Ф"; корпуса № 41, компресорної "З"; холодних сховищ "М", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 297055412214);
-    договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі № 2741, який укладено між ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" та ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" (предмет договору - комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-г, який складається із: корпуса №14, ангара № 3 СЛІ, цеха №4 (ПАРМ) "4", прибудови до ангара № 3 (лабораторія) "Д"; прибудови до ангара №3 "Д", загальна площа 1247,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 297090112214).
Також в позовній заяві арбітражний керуючий-ліквідатор Демчан О.І. просив суд  витребувати вищезазначене майно із чужого незаконного володіння Відповідача-2, а також визнати за Боржником  право власності на вищезазначене нерухоме майно.
В обґрунтування вищезазначеної позовної заяви арбітражний керуючи-ліквідатор Демчан О.І. посилався на те, що ТОВ "НВК Дніпроспецмаш" до відкриття провадження у справі про банкрутство взяло на себе зобов`язання, внаслідок чого воно стало неплатоспроможним та виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим. Договори купівлі-продажу від 08.11.2016 були укладені із заінтересованими по відношенню до боржника особами - Пустовойченко С.В. та ОСОБА_3 На думку ліквідатора, оскаржувані правочини укладено з метою збереження контролю над нерухомістю та уникнення звернення стягнення на майно для погашення боргів, посадові особи продавця не здійснювали заходів для стягнення оплати за правочинами, тобто майно фактично відчужено безоплатно, що підпадає під приписи ч. 1 та ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, тому ці правочини, на думку арбітражного керуючого Демчан О.І., мають бути визнані недійсними.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016, зареєстрованих в реєстрі за № 2729, № 2733, № 2737, № 2741, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності - відмовлено.
Вищезазначеною ухвалою також скасовано арешт, накладений ухвалою суду від 05.10.2020 на об`єкти нерухомого майна, а саме:
- комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-а, який складається із: корпуса № 1, ангара № 2 з прибудовою "Е"; прибудови у ангарі №2 "Е1", загальна площа 2355,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 296977512214;
- комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-б, який складається із: корпуса № 2 і № 3 (деревообробл. ділянка), агрегатного цеху № 2 "Г"; прибудови до цеху № 2 "г"; корпуса № 3, цеха № 2 (агрегатна та механічна ділянка) "В",  реєстраційний  номер  об`єкта нерухомого майна - 297020312214;
- комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-в, який складається із: корпуса № 5, цеха № 4, ЕМВ, гальваніки "X"; корпуса № 7, столярної майстерні "Ч", корпуса № 17, будівлі гаражу на 4 бокса "Л"; корпуса №42, будівлі гаражу на 6 боксів "ЛІ"; корпуса № 22, котельні "Ж"; пожежних резервуарів "Бас Басі"; корпуса № 34, будівлі УПОС (ремонт та виготовлення трубопроводів, опресування балонів) "Ф"; корпуса № 41, компресорної "З"; холодних сховищ "М", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 297055412214;
- комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-г, який складається із: корпуса №14, ангара № 3 СЛІ, цеха №4 (ПАРМ) "4", прибудови до ангара № 3 (лабораторія) "Д"; прибудови до ангара №3 "Д", загальна площа 1247,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 297090112214. 
Не погодившись з вищезазначеною ухвалою господарського суду, з апеляційною скаргою звернулися арбітражний керуючий-ліквідатор ТОВ "НВК " Дніпроспецмаш" Демчан О.І. та Акціонерне товариство "Сбербанк" м.Київ, в яких вони просили скасувати спірну ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року у справі №904/3214/18, якою заявлені вимоги ліквідатора відхилені в повному обсязі.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявники посилалися на необґрунтованість судового рішення та порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства. В обґрунтування своїх доводів заявники зазначали наступне:
 -    суд,  всупереч  приписам ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства,  визначив строк пропуску позовної давності, який починається з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки вона застосовується лише з моменту набрання такого статусу у заявника;
    - при визнанні недійсними договорів про безоплатне відчуження майна, факт безоплатного відчуження було констатовано лише 08.11.2017 року, а отже останнім днем трирічного строку позовної давності буде 08.11.2020 року;
         -           судом не було досліджено поважність пропуску строків позовної давності, яка полягає в тому, що учасниками та керівництвом Боржника  не вчинялися дії щодо повернення майна чи отримання відповідних коштів за це майно відповідно до умов оспорюваних договорів, а також в листопаді 2019 року  розпорядник майна Боржника звертався з позовом про розірвання оспорюваних договорів та про витребування цього майна з чужого незаконного володіння, але обрав невірний спосіб захисту;
          - судом не було враховано той факт, що строк позовної давності було перервано, оскільки  від ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" надійшла заява про визнання позовних вимог;
      -    судом залишено поза увагою, що ТОВ "Ві-Славія Груп" не є учасником оскаржуваних правочинів, а відтак не має відповідного права заявляти в межах даних спірних правовідносин заяву про застосування строку позовної давності;
        -             приписами ст. 42 КзПБ  встановлено інший порядок, умови та строки оскарження спірних договорів, а отже і позовна давність має обраховуватися з моменту, коли  ліквідатор дізнався про порушення відповідних прав Боржника, або з моменту відкриття справи про банкрутство;
-            ТОВ  "Ві-Славія Груп" набуло у власність спірне майно лише 23.08.2017 року, отже позовна давність на витребування майна сплине лише 23.08.2020 року;
-  за умовами спірних договорів останнім днем сплати обумовленої вартості нерухомого майна є 08.11.2017 року, а відтак, саме з цього моменту починається перебіг строків позовної давності.
 Інших доводів апеляційні скарги не містять.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11 листопада 2020 року у справі №904/3214/18 відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" м.Харків в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О. І. на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року та встановлено строк учасникам справи для надання заяв та клопотань, а також відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №904/3214/18 по розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Сбербанк» м.Київ на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року.        
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30 грудня 2020 року    об`єднано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" м.Харків в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. м.Київ на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 у справі №904/3214/18 та апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк" м.Київ на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 у справі №904/3214/18 в одне апеляційне провадження.
На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 23.11.2020 року від представника АТ "Сбербанк" м.Київ, адвоката Алюніної О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВК «Дніпроспецмаш» м.Харків в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. м.Київ, за змістом якого представник АТ "Сбербанк" м.Київ підтримував вимоги апеляційної скарги арбітражного керуючого-ліквідатора Демчана О. І., та прохав суд скаргу задовольнити, а спірну хвалу від 20.10.2020 року скасувати.
На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 24.11.2020 року від представника Публічного АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" м.Харків надійшли пояснення по справі №904/3214/18, за змістом яких заявник погоджувався с доводами апеляційної скарги ліквідатора Боржника, вважала ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню, а вимоги ліквідатора-задоволенню.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 30.11.2020 року та  24.12.2020 року від Відповідача-2 надійшли відзиви на апеляційні скарги ліквідатора Боржника та АТ"Сбербанк" м.Київ, за змістом яких він заперечував проти задоволення апеляційних скарг, прохав залишити їх без задоволення, а спірну ухвалу від 20.10.2020 року -без змін.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 18.01.2021 року від арбітражного керуючого-ліквідатора Демчан О.І. надійшли заперечення на відзив ТОВ "Ві-Славія Груп", за змістом яких він заперечував проти доводів, викладених у відзиві, в повній мірі підтримав вимоги та доводи  заявленої ним апеляційної скарги.
На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 04.01.2021 року від АТ "Сбербанк" м.Київ надійшло клопотання про призначення відеоконференції, за змістом якого прохав суд забезпечити проведення судового засідання призначеного на 25 січня 2021 року о 10:00 год. та 10:30 год. в режимі відеоконференції в Господарському суді м. Києва, або   в будь-якому з наступних:  Господарський суд Київської обл., Північний апеляційний господарський суд, Касаційний господарський суд, Касаційний адміністративний господарський суд або Шостий апеляційний адміністративний суд.
Ухвалою колегії суддів від 18 січня 2021 року     в задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено з підстав відсутності вільних залів у зазначених судах облаштованих для проведення засідань в режимі відеоконференції на визначений час. 
В день судового засідання 25 січня 2021 року до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява свідка, підписана директором Відповідача-1, за змістом якої директор ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" ОСОБА_1 зазначав, що довіреність адвоката  Побережник Альони Олександрівни на представництво інтересів ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" від 20 травня 2020 року ним не видавалася, а відтак ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" не визнавало вимоги ТОВ «НВК «Дніпроспецмаш» про визнання недійсними спірних договорів.
Зазначена заява свідка до матеріалів справи приєднана не була через відсутність відповідного клопотання в порядку ст. 269 ГПК України, відповідна ухвала занесена до протоколу судового засідання від 25 січня 2020 року.
Також в день судового засідання на електронну адресу суду від представника АТ "Сбербанк" надійшли додаткові письмові пояснення, щодо яких представнику учасника справи було роз`яснено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, що передбачені ст. 269 ГПК України.
В судовому засіданні 25 січня 2021 року оголошена перерва до 08.02.2021 року о 10:00 год. Відповідна ухвала занесена до протоколу судового засідання.
На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду від представника АТ "Сбербанк" м.Київ надійшло клопотання про призначення відеоконференції, зокрема, у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (01016, м.Київ, вул. О. Копиленка, 6) яке ухвалою колегії суддів від 04 лютого 2021 року було задоволено.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду в день судового засідання 08.02.2021 року від учасників юридичної особи - Відповідача-1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надійшло клопотання про залучення уповноваженої особи до участі у справі про банкрутство, за мотивами того, що 04.02.2021 року відбулися загальні збори  ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш",  на яких було  обрано уповноважену особу учасників (засновників) - ОСОБА_3 для представлення інтересів вищезазначеного товариства  та його засновників у суді. 
У задоволенні клопотання про допуск зазначеної особи до участі у судовому засіданні у якості представника Відповідача-1 було відмовлено, оскільки зазначена особа не є адвокатом та не відповідає встановленим в ч. 3 ст. 56 ГПК України вимогам щодо особи, яка уповноважена діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва.
Відповідна ухвала занесена до протоколу судового засідання від 08.02.2021 року.
Будь-яких інших заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даних апеляційних скарг не надходило.
В судовому засіданні 08.02.2021 року ліквідатор    Демчан О.І. підтримав вимоги апеляційної скарги, прохав суд скаргу задовольнити,  а спірну ухвалу господарського суду від 20.10.2020 року - скасувати, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.
Представник АТ "Сбербанк" м.Київ надав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року - скасувати.
Представник Публічного АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця", м. Харків вважав апеляційні скарги ліквідатора Боржника та АТ «Сбербанк» такими, що підлягають задоволенню, а ухвалу господарського суду від 20.10.2020 року просив скасувати, задовольнивши позовні вимоги.
Представник Відповідача-2 проти задоволення апеляційних скарг заперечував, прохав суд скарги ліквідатора Боржника та АТ "Сбербанк" м. Київ залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду від 20.10.2020 року - без змін
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи та вимоги апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги арбітражного керуючого-ліквідатора Боржника Демчан О.І. та АТ "Сбербанк" м.Київ підлягають частковому задоволенню, а спірна ухвала господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року  - частковому скасуванню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 2020 року до господарського суду Харківської області звернувся арбітражний керуючий Демчан О.І. з позовною заявою про визнання недійсними чотирьох  договорів купівлі - продажу нерухомого майна від 08.11.2016 року, укладених між Боржником та Відповідачем-1; витребування вищезазначеного майна із чужого незаконного володіння Віцдповідача-2 та визнання за Боржником право власності на вищезазначене нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог про визнання договорів недійсними на підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, Ліквідатор зазначав, що Боржник, маючи грошові зобов`язання перед кредиторами на велику суму, ще до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання за спірними договорами передати нерухоме майно, внаслідок чого втратив змогу здійснювати господарську діяльність, втратив можливість погашати вимоги кредиторів та став неплатоспроможним.
Крім того, Позивач стверджував, що спірні договори купівлі-продажу від 08.11.2016 були укладені між контрагентами, учасники яких були тотожними, отже ці договори  укладені із заінтересованою особою по відношенню до Боржника та з метою збереження контролю над нерухомістю та уникнення звернення стягнення на майно для погашення боргів.
Також Позивач наполягав, що посадові особи продавця не здійснювали заходів для стягнення оплати за правочинами, тобто майно фактично відчужено безоплатно.
Відповідач-1 визнав позовні вимоги, мотивуючи тим, що він не сплатив грошові кошти за отримане майно, отже його відчуження за спірними договорами здійснено, фактично, безоплатно.
Відповідач-2 заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи себе добросовісними набувачем за відплатним договором, проте у відзиві на позовну заяву заявив  про сплив строку позовної давності для визнання недійсними договорів від 08.11.2016 року та просив суд першої інстанції застосувати наслідки такого спливу у вигляді відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Суд першої інстанції, ухвалюючи спірне рішення, частково погодився з доводами ліквідатора та встановив підстави до визнання недійсними спірних договорів, зокрема, суд констатував, що в період за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, останнім 08.11.2016 вчинено спірні правочини, наслідком яких є зменшення своїх активів, втрачання змоги здійснювати господарську діяльність та неможливість виконання грошових зобов`язань перед кредиторами: АТ "Сбербанк", Одеським обласним територіальним відділенням АМК України, ПАТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця", що є безумовним порушенням прав та майнових інтересів останніх та є підставою для визнання правочину недійсним згідно абз. 3 ч. 1 ст. 42 КУзПБ (боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим).
Також судом встановлено, що оспорювані правочини укладено із заінтересованою особою по відношенню до боржника в розумінні ст.1 КУзПБ,  оскільки за змістом наданих суду Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,  станом на 08.11.2016 учасниками Боржника,  серед інших, були:
- ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) 10% участі;
- ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ), 31,5% участі.
На дату вчинення оскаржуваних правочинів кінцевими бенефіціарними власниками Відповідача-1 також були зазначені особи, а керівником обох юридичних осіб був ОСОБА_5 .
Отже зазначені обставини судом визнані у якості окремої самостійної підстави для визнання недійсним оспорюваних правочинів  на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 42 Кодексу (боржник уклав договір із заінтересованою особою).
Разом з тим, судом відмовлено в задоволенні зазначених позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності, підставою до застосування якого слугувала заява Відповідача-2, що викладена ним  у відзиві на позов.
Також судом відмовлено в задоволенні вимог про витребування майна та визнання права власності, оскільки не встановлено обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України, з якими пов`язано право власника витребувати майно, що придбане добросовісним набувачем за відплатним договором особи, яка не мала права його відчужувати. 
Судом встановлено, що спірне майно не було загублено власником або викрадено у нього, не було порушено волевиявлення Боржника на відчуження майна за оспорюваними правочинами від 08.11.2016,  Відповідач-2 набув право власності на спірне нерухоме майно за відплатними договорами від 23.06.2017 та 24.06.2017, про що надав суду належним чином засвідчені копії відповідних платіжних доручень.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає доводи апеляційних скарг обґрунтованими частково з огляду на наступне. 
Підставою до застосування строків позовної давності при вирішенні даної справи стало звернення Відповідача-2 до суду першої інстанції про сплив строку позовної давності для визнання недійсними договорів від 08.11.2016 року.
Так, Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву зазначає, що заявник, арбітражний керуючий-ліквідатор Демчан О.І., звернувся до суду з позовом про визнання недійними спірних договорів, повернення майна та реєстрації права власності - 12.08.2020 року, тобто через 4 (чотири) роки після  укладення спірних договорів.
За результатом розгляду заяви Відповідача-2 судом встановлено, що останній не є стороною спірного правочину, проте є набувачем і власником нерухомого майна відчуженого за спірними договорами купівлі-продажу і було залучено судом в якості учасника в межах розгляду заяви ліквідатора.
Судом першої інстанції, з посиланням на правову позицію Верховного суду України у справі № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, а також Великої палати Верховного Суду в справі №439/212/14-ц від 18.04.2018 року, зазначив, що власний інтерес "заінтересованої особи" полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у її власності, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки Відповідач-2  є учасником даного провадження в межах справи про банкрутство та має всі права на звернення до суду з письмовою заявою про застосування до спірних відносин строку позовної давності, що має бути передбачувальним, оскільки здійснює захист своїх прав як діючий власник нерухомого майна за оскаржуваними правочинами (договори купівлі-продажу від 08.11.2016)
Так, враховуючи особливості суб`єктного складу учасників у спорах про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, що розглядаються у межах справи про банкрутство, а саме включення до належного суб`єктного складу учасників у цих спорах, як сторін цих спорів, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про застосування до спірних правовідносин позовної давності подана належною особою, що має право подавати заяву про застосування позовної давності у цьому спорі в розумінні положень частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України.
Колегія суддів, не погоджується з вищенаведеним висновком суду першої інстанції про застосування строку позовної давності на підставі заяви Відповідача-2, виходячи з наступного.
При вирішенні питання щодо кола осіб, заява яких може слугувати підставою до застосування наслідків спливу позовної давності, суд необґрунтовано послався на вищенаведені висновки Верховного суду України у справі №6-605цс16 від 25.05.2016 року, а також Великої палати Верховного Суду в справі №439/212/14-ц від 18.04.2018 року, оскільки вони стосуються дослідження права на звернення до суду за захистом порушеного права, а не щодо застосування обмеження захисту іншої сторони, передбаченого ст. 267 ЦК України.
Відповідно до ст. ст.  256, 257  ЦК України, можливість судового захисту суб`єктивного права особи в разі його порушення, визнання або оспорювання, серед іншого, обумовлена строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовною давністю. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частин другої та третьої статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульоване із застосуванням слова "лише" (синонім "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави стверджувати, що із цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі суд не застосовує позовної давності.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №14/325 "б".
    Для цілей застосування частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у цивільному процесі": сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. У спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи теж заявити про застосування до цих вимог позовної давності. Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, пункт 66 постанови від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц).
Поняття сторони спору за участю боржника, який розглядається судом в межах провадження у справі про банкрутство не є тотожним поняттю учасника (сторони) у справі про банкрутство, оскільки обмежується колом учасників яких стосуються спірні правовідносини.
Колегія суддів зауважує, що Боржник в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана О.І. у заяві, яка розглядається в межах однієї справи (справи про банкрутство Боржника) поєднані вимоги з різним предметом , підставами  та способами доведення.
Під час розгляду цієї справи, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду спирається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 14.11.2018 у справі №183/1617/16: у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності. Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог .
Вищенаведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові по справі № 15/143-б від  24 вересня 2020 року за аналогічних правовідносин.
Судом першої інстанції, під час прийняття оскарженої ухвали, наведене вище не врахував та помилково поширив дію заяви Відповідача-2 про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до заявлених позовних вимог про визнання недійсними правочинів, учасником яких та відповідачем за якими він не був, а отже і учасником спору в цій частині вимог також не є. 
Враховуючи викладене, а також факт не врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду у справі № 15/143-б від 24 вересня 2020 року за подібних правовідносин, колегія суддів вважає висновки господарського суду в частині того, що заява про застосування до спірних правовідносин позовної давності подана належною особою, що має право подавати заяву про застосування позовної давності у цьому спорі в розумінні положень частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України такими, що не відповідають приписам чинного законодавства та вищенаведеним висновкам Верховного Суду.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарги в частині того, що в даній спірній ситуації Відповідач-2 не є учасником оскаржуваних правочинів, а відтак не має відповідного права заявляти в межах даних спірних правовідносин заяву про застосування строку позовної давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 Кодексу, правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав, а саме, боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.
Частиною 2 ст. 42 зазначеного Кодексу встановлено, що правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав, а саме: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою.
З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі про банкротство відкрито 02.10.2018 року, а відчуження спірного майна за договорами купівлі-продажу нерухомого майна мало місце 08.11.2016 року, що охоплюється трирічним («підозрілим») періодом,  передбаченим зазначеною нормою закону.
Оскільки вимогами та доводами апеляційних скарг в межах даного апеляційного провадження не оспорюються встановлені судом першої інстанції обставини, з якими діюче законодавство, зокрема, вимоги ст.42 КУзПБ  пов`язує підстави до визнання оспорюваних правочинів недійсними, судова колегія погоджується з висновком суд першої інстанції про наявність підстав до визнання недійсними спірних договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених 08.11.2016 року між Боржником та Відповідачем-1 на підставі  абз. 3 ч. 1 ст.42 КУзПБ, оскільки боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, а також на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 42 Кодексу, оскільки боржник уклав договір із заінтересованою особою.
Відповідно до матеріалів справи, грошові кошти за договорами купівлі - продажу нерухомого майна від 08.11.2016 року за № 2729 (вартість майна за договором 336 915,60 грн.), №2733 (вартість майна за договором 83 382,80 грн.), №2737 (вартість майна за договором 611 851,20 грн.), №2741 (вартість майна за договором 176 002,80 грн.) Відповідачем-1 на користь Боржника не сплачувалися, як стверджує Ліквідатор, доказів зворотного суду не надано, проте ця обставина не може слугувати підставою вважати укладені правочині безоплатними в розумінні абз. 2 ч. 2 ст. 42 КУзПБ, оскільки змістом оспорюваних правочинів було передбачено передання майна за плату, а доводи Ліквідатора щодо відсутності доказів отримання коштів стосуються належності виконання цих правочинів, але  не можуть бути взяті до уваги при оцінці правочинів на момент їх укладення.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про наявність законних та обґрунтованих  підстав для визнання правочинів, укладених 08.11.2016 між Боржником та Відповідачем-1, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі за номерами 2729, 2732, 2737, 2741 недійсними на підставі абз. 3 ч. 1 та абз. 3 ч. 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
В цій частині вимоги апеляційних скарг підлягають задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених між Боржником та Відповідачем -1, а позовні вимоги у відповідній частині- задоволенню.
Щодо вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності Боржника на спірне майно - колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про їх необґрунтованість з наступних підстав.
Звертаючись до суду з заявою про витребування майна з володіння Відповідача-2, Ліквідатор стверджує, що відчужене майно за спірними договорами вибуло з власності Боржника поза межами його волі, проте будь-якого обґрунтування з цього приводу, крім того,  що Відповідач-2  зобов`язаний повернути спірне нерухоме майно Боржнику через визнання спірних договорів недійсними, Позивач не наводить. 
Встановлення в статті 42 КУзПБ спеціальних наслідків визнання правочинів недійсними та спростовування майнових дій боржника, не виключають необхідності застосування приписів статті 388 ЦК України, якщо йдеться про витребування майна від особи, що не є стороною у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 
Застосування приписів статті 388 ЦК України, як наслідків визнання правочинів недійсними та спростування майнових дій в порядку ст. 42 КУзПБ є можливим за умов:
1) наявності (доведеності) обставин, які вказують на неможливість (неефективність) застосування наслідків, передбачених частиною третьою статті 42 Кодексу (відсутність майна, коштів у кредитора, наявність інших обставин);
2) вибуття спірного майна з володіння боржника (банкрута у справі) поза його волею;
3) доведеності обставин, які дають підстави для застосування в межах справи про банкрутство (як наслідок застосування приписів статті 42 КУзПБ) приписів статті 388 ЦК України;
4) наявності доведеного статусу власника спірного майна;
5) якщо такий спосіб захисту буде визнаний судом найбільш ефективним у конкретному випадку за наявності відповідних доказів у справі.
Під час розгляду віндикаційного позову заявник (позивач) має підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного права на витребуване майно позивач повинен надати суду відповідні докази.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.01.2020 року у справі № 50/311-б (пункт 92) та відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у її постанові від 02.07.2019 у справі № 48/340.
Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційних скарг арбітражного керуючого-ліквідатора Демчана О. І. та АТ «Сбербанк» зводяться до заперечень щодо застосування строків позовної давності, порядку їх  обрахування судом першої, проте, фактично не містять доводів на спростовування висновків суду першої інстанції щодо статусу Відповідача, як добросовісного набувача спірного майна за відплатним договором та відсутності обставин відчуження майна Боржником поза його волею. 
Аналізуючи надані учасниками справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що з наведених вище підстав передбачені ст. 388 ЦК України  порядок та наслідки не можуть бути застосовані до витребування майна з Відповідача-2, оскільки майно не було загублено власником, не було викрадене у власника, не було порушено волевиявлення ТОВ "НВК Дніпроспецмаш" щодо відчуження спірного майна, оскільки укладення спірних правочинів відбулося поза межами справи про банкрутство.
Крім того, судом встановлено, що Відповідач-2 набув право власності на спірне нерухоме майно за відплатними договорами купівлі-продажу від 23.06.2017 та 24.06.2017, укладеними з Відповідачем-1 та посвідченими приватним нотаріуосм Дніпровського міського нотаріального округу Огороднік Л.В.  за реєстраційними номерами 884, 893, 883, 892, 891, 882, 881, 890 (т. 14 а. с. 98-110), про що свідчать надані суду належним чином засвідчені копії наступних платіжних доручень: №24 від 26.12.2017 на суму 136283,40 грн., № 14 від 15.11.17 на суму 33500,00 грн., №20 від 28.11.17 на суму 113117,65 грн., №8 від 10.11.17 на суму 352404,60 грн., №13 від 15.11.17 на суму 216291,00 грн., №23 від 26.12.17 на суму 55133,60 грн., №29 від 23.01.2018 на суму 10 072,20 грн., №20 від 12.12.17 на суму 142 111,00 грн. на суму 142111,00 грн., №22 від 26.12.17 на суму 8583,00 грн., №19 від 28.11.17 на суму 74180,00 грн., №21 від 12.12.17 на суму 127700,40 грн., №28 від 23.01.2018 на суму 139927,80 грн. та квитанції №0.0.1689600475.1 від 27.04.2020 на суму 75700,00 грн. (т. 14 а. с. 111-123).
Доводів на спростування вищенаведеного позовна заява та апеляційні скарги не містять, як і відсутні будь-які посилання на обставини та докази, що свідчать про те, що Відповідач-2 в момент придбання спірного майна знав, або повинен був знати про наявність вищенаведених обставин, які в подальшому зумовили визнання недійсними укладених між Боржником та Відповідачем-1 правочинів по відчуженню спірного майна.
Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до    ст. 388    цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що оскільки Ліквідатором не  було спростовано факт того, що Відповідач-2 є добросовісним набувачем, не доведено наявність законних підстав витребування у нього спірного майна в порядку ст. 388 ЦК України, Відповідач-2 є таким, що набув право власності на спірне майно з моменту укладення відповідних договорів від 23.06.2017 та 24.06.2017 з Відповідачем-1, які не визнані недійсними у передбаченому законом порядку, отже відсутні підстави до визнання права власності Боржника на відповідне нерухоме майно.
Апеляційні скарги ліквідатора та Боржника не місять доводів. які б спростовували висновки суду першої інстанції в цій частині.
Судова колегія вважає безпідставним посилання Ліквідатора на висновки  Верховного Суду в постанові від 04.06.2019 року у справі №5/112-Б-10, оскільки в зазначеній справі  був доведений факт вибуття спірного майна з володіння позивача поза його волею, а в справі, що розглядається, існування таких обставин не встановлено.
Також Ліквідатор в позовній заяві звертається до висновків,  наведених  в постанові Великої палати Верховного Суду  від 12.02.2020 року у справі № П/811/1640/17, за змістом яких суд витребує спірне майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові, проте  такі висновки також не застосовуються в даній справі, оскільки законних підстав до витребування нерухомого майна з Відповідача-2 не встановлено.
Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційних скарг арбітражного керуючого-ліквідатора Демчана О. І. та АТ «Сбербанк» зводяться до відсутності підстав до застосування строків позовної давності, а також до неправильного обрахування судом першої інстанції моменту початку перебігу строків позовної давності та моменту закінчення такого строку, проте, фактично не містять доводів на спростовування вискоків суду першої інстанції щодо статусу Відповідача-2, як добросовісного набувача спірного майна за відплатним договором, та не відсутності обставин відчуження майна Боржником поза його волею. 
З урахуванням вищевикладених обставин справи у їх сукупності, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс «Дніпроспецмаш» м.Харків в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича м.Київ та Акціонерного товариства «Сбербанк» м.Київ підлягають частковому задоволенню, а ухвала господарського суду Харківської області ввід 20.10.2020 року у справі №904/3214/18 - скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс «Дніпроспецмаш» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Дніпроспецмаш", посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі №2729, №2733, №2737, №2741.
В цій частині слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс «Дніпроспецмаш» м.Харків про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс «Дніпроспецмаш» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Дніпроспецмаш", посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі №2729, №2733, №2737, №2741 - задовольнити, визнавши недійсними відповідні  договори. 
В іншій частині ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року у справі №904/3214/18 слід залишити без змін, а апеляційні скарги- без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, що понесені в суді апеляційної інстанції, розподіляються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс «Дніпроспецмаш» м.Харків, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Дніпроспецмаш» м.Харків  та Акціонерне товариство «Сбербанк» м.Київ пропорційно задоволеним вимогам.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" м.Харків в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича м.Київ та Акціонерного товариства "Сбербанк" м.Київ на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року у справі №904/3214/18- задовольнити частково.
2. Ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року у справі              №904/3214/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Дніпроспецмаш", посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі №2729, №2733, №2737, №2741.
3. В скасованій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" м.Харків про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Дніпроспецмаш", посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі №2729, №2733, №2737, №2741 - задовольнити.
                                                   4. Визнати недійсними наступні договори:
- договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі №2729, який укладено між ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" та ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" (предмет договору - комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-а, який складається із: корпуса № 1, ангара № 2 з прибудовою "Е"; прибудови у ангарі №2 "Е1", загальна площа 2355,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-296977512214);
- договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі №2733, який укладено між ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" та ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" (предмет договору - комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-б, який складається із: корпуса № 2 і № 3 (деревообробл. ділянка), агрегатного цеху № 2 "Г"; прибудови до цеху № 2 "г"; корпуса № 3, цеха № 2 (агрегатна та механічна ділянка) "В", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 297020312214);
- договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі №2737, який укладено між ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" та ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" (предмет договору - комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-в, який складається із: корпуса № 5, цеха № 4, ЕМВ, гальваніки "X"; корпуса № 7, столярної майстерні "Ч", корпуса № 17, будівлі гаражу на 4 бокса "Л"; корпуса №42, будівлі гаражу на 6 боксів "ЛІ"; корпуса № 22, котельні "Ж"; пожежних резервуарів "Бас Басі"; корпуса № 34, будівлі УПОС (ремонт та виготовлення трубопроводів, опресування балонів) "Ф"; корпуса № 41, компресорної "З"; холодних сховищ "М", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 297055412214);
- договір купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., запис в реєстрі №2741, який укладено між ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" та ТОВ "НВО "Дніпроспецмаш" (предмет договору - комплекс, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, с. Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-г, який складається із: корпуса №14, ангара № 3 СЛІ, цеха №4 (ПАРМ) "4", прибудови до ангара №3 (лабораторія) "Д"; прибудови до ангара №3 "Д", загальна площа 1247,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 297090112214).
5. В іншій частині ухвалу господарського суду Харківської області від 20.10.2020 року у справі №904/3214/18 залишити без змін.
6. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції,       покласти на учасників справи пропорційно задоволеним вимогам.
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Дніпроспецмаш" (52072, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н., с.Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-А, код ЄДРПОУ 40828602) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" (61045, Харківська обл., м.Харків, вул. Клочківська, буд. 192-А, код ЄДРПОУ 32433631) 1      576,5 грн., судового збору за подання апеляційної  скарги.
8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Дніпроспецмаш"  (52072, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н., с.Старі Кодаки, вул. Аеропорт, буд. 19-А, код ЄДРПОУ 40828602) на користь Акціонерного товариства "Сбербанк" м.Київ (01601, Україна, м.Київ, вул. Володимирська, буд. 46, ЄДРПОУ 25959784) 1      576,5 грн., судового збору за подання апеляційної  скарги.
9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Дніпроспецмаш" (61045, Харківська обл., м.Харків, вул. Клочківська, буд. 192-А, код ЄДРПОУ 32433631) на користь Акціонерного товариства "Сбербанк" м.Київ (01601, Україна, м.Київ, вул. Володимирська, буд. 46, ЄДРПОУ 25959784) 1      576,5 грн., судового збору за подання апеляційної  скарги.
10. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
                    Повний текст постанови складено 15.02.2021 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Стойка

Суддя                                                                                           Д.О. Попков  

Суддя                                                                                           В.І. Пушай