Ухвала                                               
26 березня 2021 року
м. Київ
справа № 337/4051/17
провадження № 61-4658ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про витребування майна 
із чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, 
в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила витребувати із чужого незаконного володіння відповідачів нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 28 травня 
2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 30 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 28 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Витребувано від ОСОБА_2 та 
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 30 липня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-16476св19).
Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року у цій справі змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 
2021 року (надійшла до суду 22 березня 2021 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що                    у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що підставою касаційного оскарження судових рішень  ОСОБА_1 зазначає те, що судами належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Отже, посилаючись на вказані вище підстави касаційного оскарження, заявник не виконав умови пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 
392 ЦПК України, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу із зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 389 цього Кодексу, на виконання умов пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддеюпостановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали до 26 квітня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.  
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Д. Д. Луспеник